ЗА МОТИВАМИ РОМАНІВ АЙЗЕКА АЗІМОВА
Фундація
КАРЛИКОВА ПЛАНЕТА ЕТРА
Чорт.
УВАГА ВТОРГНЕННЯ
ВИДАЛЕННЯ ДАНИХ
СТЕРТИ ДАНІ
Джіам Кворвер, вас поранено в шийний відділ хребта.
Через дві-три хвилини ви задихнетеся, якщо ми не втрутимося.
Нам відомо, що ви займаєтеся біохакінгом у цій незаконній клініці.
А ще відомо, що ви виготовили дві вибухівки у вигляді підшкірної сітки
для терористів, які зруйнували Зоряний міст.
Та нам невідомо, хто саме
заплатив вашій лабораторії за цю роботу.
Пристрій, який встановлює мій помічник, стимулюватиме ваші діафрагмальні нерви…
і ви знову зможете дихати.
Наступні ваші слова визначать, чи пристрій працюватиме й далі.
Отже, хто купив бомби?
Ми допитали тисячі осіб, які становлять для нас інтерес,
але посередники, що пов'язують творця бомби
зі справжніми розробниками нападу, незговірливі.
Скільки тіл усе ще обертається навколо Трантора?
127 000, імперіє.
Чому їх не забрали з орбіти?
Це – не пріоритет. Порятунок і зцілення…
Хай це буде пріоритет.
Тіла спалахують, входячи в атмосферу.
Людям вистачає погляду вгору, щоб пригадати наше безсилля.
Нам потрібні результати.
Нам потрібна визначеність, Брате.
Я що, пошкодую, що вигнав Селдона з його послідовниками?
Нема доказів їхнього зв'язку з терактом.
Відсутність доказів їх виправдовує.
Та я все одно міг би їх знищити. Навіть на відстані.
Можемо звалити напад на них.
З цього щогодини можуть починатися всі новини,
доки повітря не просякне цим так, що нічим буде дихати.
Робити з дисидентів мучеників ризиковано.
Як і дратувати свого імператора.
86 981 597.
86 981 689.
86 981 717.
86 981 729.
Так і думав, що ти тут.
Вибач.
Не хотіла тебе будити.
-Ти повторювала вві сні прості числа. -І далеко зайшла?
Не до кінця, якщо ти на це сподівалася.
-Кінця нема. -Чисел чи проблем?
Нам не треба колонізувати всю планету, Ґаал.
Лише наш маленький куточок.
У сфери немає кутів.
Ти вже вилазиш?
Ні. Ти залазь.
Я не вмію плавати.
У тебе є чотири роки й чотири місяці, щоб навчитися.
Нізащо.
Розслабся. Я тебе тримаю.
Вибач.
Це нікуди не годиться.
Синя група лажає.
Як прийде час, лети з Червоними або Зеленими.
Може, наступного разу тренуватимуся з реакторною групою.
Учорашній суп був якийсь холодний.
Може, й куховарити повчишся два-три тижні?
Я розумію, про що ти…
Ґаал, ти не мусиш вивчити всі професії в колонії.
Мушу, якщо інші ними не володіють.
До посадки на Термінусі ще 54 місяці.
У нас є час. Багато.
Тепер є, а потім не буде.
Вибач, мені не треба так гаяти час, що швидко збігає.
Коли ти перестанеш так серйозно мене сприймати?
Шивон, я зчитую високі рівні ртуті та миш'яку.
Будь обережна.
Швидше герметизуй шов. Викиди токсичні.
Я це й роблю.
Хто тут?
Чорт!
Шивон, тікай!
Чорт! Не вставай!
Аббасе, ні!
Поздоровляю. Три спроби – й усі провальні.
Ґаал і Шивон, ви були в основній зоні вибуху
й отримали поранення внаслідок надмірного тиску на порожнисті органи.
Навряд чи можна уявити собі більш болісну смерть.
Марі, Бріване, Аббасе…
Вас убило кам'яними уламками після вибуху.
Добре те, що це сталося миттєво.
Погане те, що ви все одно мертві.
Краще так, ніж якби нас розірвала на шматки та тварюка.
Що то, в біса, було?
Кігтепіп. Місцева мегафауна, характерна для світів Провінцій.
Аббас має рацію. Так несправедливо.
Якби він не вистрелив, кігтепіп усе одно нас би повбивав.
Так. Несправедливо.
Як і все, що стосується Термінуса.
Та ми все одно мусимо перемогти, щоб Фундація була успішна.
Спробуємо ще раз завтра о 06:00.
Панно Дорнік, доктор Селдон хоче з вами поговорити.
У Імперських садах є ділянка яблунь,
старша за Війни роботів.
Там колись вішали прибічників штучного інтелекту.
Не знала, що в роботів були прибічники.
Прибічники є завжди.
Сподіваюся, під кінець нашої подорожі
й це дерево витримає людську вагу.
Сподіваюся.
У вас були проблеми з лавовою трубкою.
У нас завжди з нею проблеми.
І як їх розв'язати?
Не ставити Фундацію біля лавової трубки.
Це джерело енергії.
Потрібні свердловини для видобутку геотермальної енергії.
А їх у нас не буде, якщо нестабільні жили й далі спалахуватимуть.
-Воно гірке. -Але живе.
Ти розраховувала процвітання на основі даних ранкової симуляції?
-Так. -Враховуючи невдачу Синьої групи?
Через п'ять років після прибуття смертність буде 34.2%.
Тренд на зниження? Оптимістично.
Скажіть це 1 710 людям на…
Тому ми й проводимо симуляції, Ґаал.
-Доброго ранку, Гарі. -Привіт, Маґнусе.
«Гарі».
На початку цієї подорожі я був «доктор Селдон».
Невже це так погано,
що вони ближче знайомі з автором розрахунків?
Скоро конференція, на якій розподілять бюджет Фундації.
-Я хочу, щоб замість мене пішла ти. -Я ніколи…
Це просто цифри, Ґаал.
Просто цифри.
Ясно.
Математика – це не просто цифри.
За допомогою математики ми описуємо те, що неможливо описати словами.
Те, що нас найбільше лякає.
Неосяжність космосу,
форму часу…
вагу й цінність людської душі.
Це старовинна анакреонська мисливська пісня, так?
Ви співаєте її перед тим, як убити тварину.
Так?
Будь-хто може її заспівати, імператоре.
Неправда.
Ми намагалися співати ваших пісень з освітньою метою.
Та нам не давався діалект. Не виходить так, як у носіїв.
Але звучить прекрасно, правда?
Минулі два тижні
Анакреон категорично заперечує будь-який зв'язок з…
Я не можу знайти для цього слів.
Слова такі: «руйнація Зоряного моста
й смерть ста мільйонів громадян Трантора».
Це ж феспійська, так?
Перекладіть, будь ласка.
Голосніше!
Це означає «Хай живуть Провінції!»
Гадаю, ви також упізнаєте молитву феспійською,
яку чули перед тим, як бомби зірвали орбітальну платформу зі «стебла».
З усією повагою, імператоре, ту молитву…
Не співали 88 років.
Жоден феспієць не співатиме…
Мій уряд продовжує заперечувати…
Закуйте їх.
На записах усе справжнє. У них немає відповіді.
У когось вона є.
Ці світи ненавидять один одного.
-Більше, ніж імперію? -Так історично склалося.
Сама думка, що вони зробили б подібне разом…
Та все одно…
когось за це повісять.
Мені хотілося б, щоб винного.
А де Брат Присмерк?
Добре. Дякую, Ґаал.
Зигота на вигляд хороша.
Є зміни у твоєму плані пологів?
Ні.
Люди зі мною говорять.
-Не сумніваюся. -Не лише тут, а й там.
Бо не всі хочуть чекати до прибуття.
Не дивно.
Припустімо, я знаю жінку…
Вона ще на ранньому терміні.
Вона ще могла б діяти за протоколом, але не приходить.
Мені слід сказати доктору Селдону? Чи достатньо сказати тобі?
Як обстеження? Усе добре?
Усе чудово.
Побачимося пізніше?
Добре.
Увага. П'ятий сектор уже очищено.
П'ятий сектор очищено.
Скажи доктору Селдону, що сьогодні буде ще одна реакторна симуляція.
Надіюся, цього разу ми не опромінимо всі три шатли.
Я не тому прийшла.
Батько знає?
Ми ледь знайомі.
Він, наче, милий, та мені його думка не цікава.
А чиясь цікава?
Достатньо, щоб поговорити з Шивон у банку нащадків.
І ось до чого це призвело.
Я говорю з тобою не від імені Фундації.
Я говорю як Ґаал.
Лорі, ти інженер.
Ти пробувалася в шатловий загін.
Ти ж знаєш, що зберігати ембріон у банку безпечніше.
Цей корабель не призначений для вагітних.
А Термінус призначений?
Я не дурна.
Я розумію, яку дозу радіації ми тут отримуємо.
Знаю шанси виносити дитину, знаю ймовірність вад
і розумію, що моє молоко – отрута.
Та я також знаю, куди ми летимо.
Промерзла каменюка, довгі ночі, нема дерев, щоб укритися.
Я знаю, у вас є прогнози, скільки з нас помре,
і ці цифри вищі, ніж хочеться визнати.
-Лорі, це не так. -Ніхто не хоче казати…
Не бреши мені!
Гарі Селдон може брехати. Від нього це очікувано. Та не від тебе.
Будь ласка, скажи мені правду.
Так я зрозумію, що це говориш ти, а не він.
Я знаю, як маю вчинити, Ґаал.
Знаю розрахунки.
Те, що наше перебування на кораблі важко назвати життям.
Ми лише готуємося жити.
І виживуть не всі.
Це План.
Що, як я дозволю їм дістати її з мене, а тоді щось станеться,
і я більше ніколи не відчую, як вона росте в мені?
Ніколи на подивлюся їй в очі.
Годі й уявити щось гірше.
-Брате Присмерк. -Добрий вечір, Демерзел.
Вас бракувало в тронній залі.
Я так не думаю.
-Куди ви? -Ти знаєш куди.
Боги.
Туди. Спусти нас туди.
По пробудженню
нехай Той, Хто Спить, очистить ці очі від зла, яке вони бачили.
-Імперіє. -Імперіє, допоможи нам.
Залиши зброю зовні.
У мене нема зброї.
Усю зброю.
-У неї нічого нема. -Не в неї. У нього.
Його машинам тут не раді.
Імперіє…
Той, хто огороджує себе від людського дотику, огороджується від Бога.
То тепер мене торкнувся Бог?
Ні. Лише я.
Імперіє, конструкції ще просідають. Нам слід повернутися на шатл.
Твої камені. Ти використовуєш їх у молитві.
Ми говоримо до Того, Хто Спить, і Він нас бачить.
Ви вважаєте себе провидцями, так? Бачите майбутнє.
Тому, Хто Спить, сниться майбутнє.
Яка користь з того, щоб вести нас у минулому?
Чому ти був на суді Гарі Селдона?
Чому тебе цікавить Ґаал Дорнік?
Чому ти до неї не байдужий?
Цікавість – не гріх.
На твоїй планеті – гріх.
-Імперіє, треба йти. -Тепер я розумію.
Він хоче знати, чи вона справжня провидиця.
Чи справді бачила падіння, про яке говорив Селдон.
Чи її розрахунки дали їй це побачити.
Вона тут була. Я це знаю.
-Про що ви говорили? -Імперіє.
-Ваш бог розповів їй про імперію? -Той, Хто Спить, не знає її.
-Ідіть з нами. -Вона не провидиця. Імперія приречена.
Найвища математика – як шосте чуття.
Правильні розрахунки дають нам зазирнути за обрій.
І, якщо пощастить, підготуватися до того, що станеться.
86 981 767.
86 981 771.
86 981 779.
Ти там сидиш уже довгенько.
Справді?
Я вже почав переживати, що ти ніколи не вилізеш.
Чому ти завжди плаваєш у темряві?
А навіщо світло?
У темряві дужчає сором.
Тобі нема чого соромитися.
Гарі, ти хотів про щось поговорити?
У день, коли ми зустрілися, я сказав Річу…
«Вона перевершує мої очікування».
І ти, і він.
Минулі кілька місяців – наче подарунок.
Я робив ставку на вигнання.
Я зробив, що міг, щоб події розвивалися саме так, але…
я не думав, що теж опинюся на кораблі з іншими.
Що ж змінилося?
Не запізнюйся на збори Фундації.
Прийдеш на п'ять хвилин раніше – Льюїс Пайрін вважатиме, що запізнилася.
Він про нас знає?
Він психоісторик. Читає цифри, а не думки.
Я теж читаю цифри, але точно знаю, про що ти думаєш.
Ти боїшся йому сказати й не хочеш про це говорити.
-Ми домовилися. -Ти казав, йому не сподобається.
-Не сподобається. -Бо він не хоче, щоб ми були щасливі?
Бо він вважає, що стосунки відволікають.
Якщо ми виключаємо стосунки, що ми взагалі рятуємо?
Ми не мусимо бути, як роботи.
-Він вважає, що ми з тобою… -То він ревнує?
Розрахунки не повні.
-Що? -Розрахунки.
План Гарі. У ньому не все спрогнозовано.
Я це побачила, коли дивилася в Первинне Світло. Ну суді я змовчала.
Вони майже повні. Я не заперечую. Але не все враховано.
Це наче пазл з тисячі фрагментів.
Якщо кількох бракує, ти майже напевно уявиш усю картинку,
та їх усе одно нема.
І скількох фрагментів бракує?
Досить, щоб картинка була інша?
Не знаю. Можливо.
Не знаєте, де д-р Седон?
Він не прийде.
-Замість нього – я. -Добре.
Чекаємо на вас.
Марі, надасте нам інформацію
з бюджетного підкомітету?
Підкомітет підтверджує виділення 5,6% бюджету науково-дослідної роботи
на вивчення 3% планет біля Трантора.
Чи 5,6% – це багато?
Здається, багато.
Вибачте. Тут можна ставити питання?
Авжеж.
Та ми не вперше обговорюємо те,
з чого починати роботу зі збереження.
Чи алгоритм призначення схиляється на користь гетерогенності?
Якщо так – як її вимірюють?
Різноманіття й відмінності – наріжні камені місії Фундації.
Ті внутрішні світи представляють сорок трильйонів людей,
триста планет, понад сотню мов.
І розподілом коштів займаємося ми. Не комп'ютерна програма.
Розподіл коштів розроблено відповідно до цінностей Фундації.
Отже, те, що ми рятуємо, багато говорить про те, хто ми.
Звичайно.
А що Фундація думає про десяткову систему числення?
-Що ви маєте на увазі? -Десять.
Система числення. Один, два, три, чотири…
Ми знаємо, що це.
Авжеж знаєте.
Бо це основа числення на Транторі
і майже у всіх системах внутрішніх 3% галактики.
Ви ж хочете її зберегти?
Ми ж самі так рахуємо.
Це ви так рахуєте.
І ваші сусіди.
А будете зберігати систему, з основою на 12 чи 27?
У тисячі світів дванадцяткова система,
бо 12 без залишку ділиться на більше факторів, ніж десять.
У 300 системах беруть за основу 27.
За кількістю частин тіла.
-До чого ви ведете? -До того,
що, оскільки ми починаємо збереження найбільш…
важливих аспектів цивілізації,
вирішуємо, що пам'ятати,
а що забути…
то як нам знати, про що ми говоримо,
якщо ми не вирішили навіть, як це все рахувати?
Усе добре.
Точно?
-Ти все ще… -Не турбуйся за мене.
Ти могла померти.
Мені вже давно вдається уникнути смерті.
Ти ж знаєш, що я не така, як ти.
Інші з твого виду вимерли.
Не вимерли. А були знищені вашим видом.
Це інше.
Це тому ти не любиш, щоб я бачив, яка ти насправді?
Я не люблю цього, бо це непристойно.
-Але… -Що більше поводжуся по-людськи,
то більше я людина.
Це заплутує – жити в більше ніж одній реальності.
Ти мене уникаєш.
Навряд.
Ти знаєш, що я ненавиджу сходи.
Ти оце ненавидиш.
Захочу сентиментів до старих імператорів –
гляну на того, хто сидить напроти за обідом.
Я теж так почувався в твоєму віці.
Тільки уяви собі…
яким треба бути пихатим, якої високої думки бути про здібності, розум,
про власне серце,
щоб вирішити, що відтепер
ти будеш не лише першим, а і єдиним.
«Я буду річкою, з якої тектимуть усі річки».
Він мав рацію.
Аякже. Але в якій ми опинилися ситуації?
Мільйони смертей. І ще трильйони – за пророцтвом.
-Селдон лише людина. -Як і ми колись були.
Навіщо ти ходив у Шрам?
Побачитися з жерцем?
З руїн і досі витягають трупи.
Уже кілька тижнів витягають.
Я хотів побачити, що сталося з нашим світом.
Ти теж мав би побачити. Як імператор.
Так, я імператор. Принаймні ти кажеш правду.
Я хочу зустрітися з делегатами з Анакреона й Феспіса.
-Це не твоя робота. -Не моя. Але це моє право.
Це не отрута.
Якби я хотів вас отруїти, налив би простішого вина.
За майбутнє.
Хай воно буде до нас милостиве.
Що ви хочете?
Лише правду.
Ми кілька тижнів кажемо лише правду.
Чого б ми співали анакреонської пісні, а потім заперечували, що це робили ми?
Може, серед вас є екстремісти?
Визнайте, це позбавлено сенсу.
Чи, може, ваші уряди не все вам розповідають.
Ми – вірні піддані імперії вже 3 000 років.
Яка з цього користь Анакреону?
Хтось намагається нас знищити.
Хтось хоче, щоб нас поглинула темрява.
Благаємо.
Ви помрете.
Імперія вас уб'є.
Та за те, що ви зробили, смерті мало.
За запахи. За те, як пече очі.
За прах дітей, матерів і батьків, який ми вдихаємо.
Я відчуваю цей смак!
Цей смак не зникне.
Це – спадок. Ваш і наш.
Нам, може, такого й не хочеться.
Ми можемо кричати, що це несправедливо, й матимемо рацію.
Бо я вам вірю.
Один з вас каже правду.
Може, й обоє.
Нам годилося б вас звільнити.
Годилося б.
Але ми не звільнимо.
Сили старого спливають, так?
Докторе Селдон!
Щось сталося? Ми пропустили якусь доставку?
Мене цікавить одна біла сорочка
з плямою від чорнила на манжеті.
Нам поки що не вдалося видалити цю пляму.
Але решта сорочки чиста?
Якщо так – дайте її мені. З плямою.
Докторе Селдон.
Так?
Можна у вас щось спитати?
Звісно. Така в мене робота.
-Ви задоволені? -Задоволений?
Тим, як втілюється План? Підготовкою?
Як вас звати?
Віна.
Віна Алувалія.
Це буде довга подорож, Віно.
Ми вже зіткнулися з труднощами. І попереду їх ще багато.
Але я впевнений, що на нас чекає успіх.
І головним чином – завдяки вам.
Усім вам.
Я схвалив список пасажирів.
Кожне ім'я в ньому.
Через сто років,
можливо, навіть через тисячу, ваші імена буде увічнено.
Група віруючих на чолі з ексцентриком,
який вивів майбутнє галактики з теореми такої абстрактної…
що…
вона мало чим відрізняється від молитви.
І не матиме значення, ким ви були:
ультразвуковим чистильником,
інженером теплообміну чи працювали тут, у пральні.
Бо ця молитва не житиме без людей.
Без вас.
Тож…
дякую, Віно.
Вибачте, що не вивів чорнило.
Нічого. Я звик до плям.
Вони – ознака важкої роботи.
Докторе Селдон.
Так, Фероне?
Можна потиснути вам руку?
Дякую.
-Дякую, докторе. -Дякую.
Дякую.
Я лиш кажу, що він не бездоганний.
Аббасе, як у нас справи з 3D друком даних?
Ми працюємо з глиною…
Я тебе шукала.
Чому ти пішов з бюджетних зборів? Я була б рада присутності друга.
Вибач. Гарі вважає, що треба спланувати симуляцію виходу в космос.
Зараз? Ми навіть по снігу не можемо пройти.
-Я поговорю з ним. -Не треба… Я щось придумаю.
Передайте, будь ласка, вина.
Вино.
Є вільне місце?
-Авжеж. -Дякую.
Річ, ти, певно, не пам'ятаєш
нашу першу спільну трапезу.
Ні. Не пам'ятаю.
Їжі було небагато.
Це точно.
Я щойно почав працювати в університеті
й грошей на їжу було обмаль.
Я купував черствий хліб і вчорашню печеню з яструба.
Жирну, з дрібними кісточками.
Я його грів, загортав у хліб.
Райська їжа.
Йому було шість чи сім років.
Я упіймав його в залі рідкісних книг
з двома томами Альвареса, схованими в штанях.
Я так і не зрозумів,
як ти знав, що саме Альвареса найдорожче продаси на чорному ринку,
при тому, що його найлегше запхнути в штани.
Твоя мама, як я зрозумів, померла,
а батько пропивав усі гроші, які тобі вдавалося дістати.
Це не так.
Батько не пив.
Пив, синку.
Батько працював з радіаторами.
Стався нещасний випадок. Він обпік собі спину.
Я вкрав книжки, щоб купити ліки.
Щоб він повернувся до роботи.
Пити він почав пізніше.
Коли я пішов і став жити з тобою.
Очевидно, я краще передбачаю майбутнє,
ніж пам'ятаю минуле.
Гей.
Я ще не бачила такого пейзажу.
Таке буває раз на два роки,
тому його не беруть для симуляцій.
Що сталося між вами з Гарі?
Нічого.
Нічого?
Нічого.
Може, не слід було тобі казати…
про розрахунки.
Ні. Це… хороше нагадування.
Гарі помиляється. Він не ідеальний.
Я боюся, що не знаю, які помилки важливі.
Без яких фрагментів картинка на пазлі все одно буде правильна.
Але все одно віриш у розрахунки.
Так.
Це ж План.
Тепер я вже не відступлюся.
Та я все одно думаю, що він заздрить.
А хто б не заздрив?
Як дістанемося Термінуса, в нас буде більше свободи.
Наш маленький шматок холодної землі.
Побудуємо дім.
Може, біля вогню в ньому дріматиме двійко дітей.
Яке напружене мовчання після згадки про дітей.
Ти ще їх хочеш?
Ґаал…
з тобою…
Я хочу всього.
Гм. Було красиво, але вже все.
Зачекай.
Зоряний міст.
Треба вирішувати щодо Анакреона й Феспіса.
Ти знаєш, що я думаю.
Що імперії не зашкодить один жест милосердя.
Може, вона від цього виграє.
Важко повірити, що це каже той,
хто в ситуації з Гарі Селдоном радив
«не жаліти палицю».
Так, це був я.
І ти – також я.
А ти що думаєш, Світанку?
На нас напали. Що ти відчуваєш?
Давай, юначе.
Відповідай.
-Мені страшно. -Так.
Люди такі. Їм страшно.
Саме тому зараз найкраще демонструвати іншим…
силу.
Мир імператора.
Це обіцянка, дана імперією.
Обіцянка, дана Клеоном І і кожним Клеоном після нього.
Це біг крізь віки,
естафетна паличка, яку передають з покоління в покоління.
І ми її не впустимо.
Ні сьогодні, ні завтра, ні потім.
Поставте під загрозу мир – і заплатите високу ціну.
Трантору завдали глибокої рани.
Трагедія торкнулася всіх громадян.
Цей біль відчуватимуть усі люди в наступних поколіннях.
Шрам залишиться назавжди, але вони виживуть.
Вони житимуть далі. Наш світ житиме далі!
А ви…
не житимете.
Як не житимуть ваші світи
без ран і шрамів!
Дивися.
Повертайтесь у свої світи.
Скажіть живим і мертвим, що не змогли їх врятувати.
Не кожний вибір буде такий, як цей.
Лише деякі?
Деякі.
Ти не будеш один.
З тобою будуть твої брати і я.
Я завжди тут буду, як завжди й була.
Часто все так закінчується?
Часто ми таке обираємо?
Ви – завжди.
Нас захищає вантаж традицій.
Слідувати дорогою, якою до тебе йшли інші, спокійніше.
Колись я молилася словами своїх батьків.
Та потім мій світ розширився й слів не вистачило на реальність.
Тепер я молюся іншою мовою.
86 981 803.
86 981 821.
86 981 827.
86 981 848.
Ні. Неправильно.
86 981 849.
Щось не так.
Річ!
Річ, що ти…
Ґаал, ти повинна піти.
-Що ти накоїв? -Тобі не можна тут бути.
-Ґаал. -Гарі.
Гарі.
Ґаал, іди звідси. Негайно!
Увага!
Життєві процеси Гарі Селдона припинилися.
Увага!
Ґаал? Річ?
-Швидше! -Що сталося?
Увага! Життєві процеси Гарі Селдона припинилися.
Увага!
Життєві процеси Гарі Селдона припинилися.
-Боже мій. -Залазь.
Не панікуй. Усе буде добре.
Не опирайся.
Спокійно. Ти можеш дихати.
Ти можеш дихати цією рідиною. Спокійно.
Повторюй прості числа.
Я люблю тебе.
Вибач.
86 981 861.
86 981 893.
86 981 897.
86 981 927.
З тобою я хочу всього.
…981 953.
Вісімдесят шість мільйонів, дев'ятсот вісімдесят одна тисяча…
Переклад субтитрів: Анастасія Черевко