ЗА МОТИВАМИ РОМАНІВ АЙЗЕКА АЗІМОВА
ФУНДАЦІЯ
У дитинстві я ставила мамі безліч запитань.
Що буде після того, як ми помремо?
Куди дівається наша енергія?
А сам Усесвіт?
Він може померти?
А як він народився?
Як може не бути нічого, аж раптом - щось?
Ви потонули.
Я... бачила ваше тіло. Я... тримала його.
Ти тримала чиєсь тіло, Салвор. Але не моє.
Я чула, як він мене кличе.
Я думала, це кошмар, але прокинулася - й не могла дихати.
Я тонула разом з ним.
Наші уми об'єдналися.
Я відчувала те, що відчував він. Дивилася його очима.
Я тільки й могла, що проникнути в думки нашого охоронця.
Я зробила, як мене навчила Теллем. Навіяла йому потребу допомогти Гарі.
Я чула, як він кличе на допомогу, як кликав Гарі.
І я заглушила його внутрішній голос.
Поховала глибоко, щоб Теллем не почула.
Я прикував труп Веніка замість себе.
Теллем казала, що найкращі ілюзії спираються на щось реальне.
Ти бачила мене, Салвор. Завдяки Ґаал мене бачили всі.
Ми були поєднані місточком спільних відчуттів.
Я був за десятки кілометрів від селища,
долав непрохідну місцевість.
Будь-яка наша помилка привернула б їхню увагу.
Тому ми разом повторювали прості числа.
Створювали барикади з чисел, щоб сховати думки.
Вісімдесят шість мільйонів дев'ятсот вісімдесят вісім тисяч...
- двісті сімнадцять. - ...двісті сімнадцять...
86 988 259.
86 988 271.
Вісімдесят шість мільйонів...
Тоді я й знайшла тебе.
86 988 329.
Ось чому ти так дивно поводилась.
Гарі був нашим тузом у рукаві.
Я мусила приховати всі думки про нього й не могла ризикнути й розповісти тобі.
А я зі своєю монеткою ледь усього не зіпсувала.
Якби ти не втекла, ми б усі загинули.
Увага. Наближаються невідомі істоти.
Рівень загрози: помірна.
Тепер можете виходити.
Вам нема чого нас боятися.
Вибачте, але ми вам не віримо.
Ви не розумієте.
Її більше нема.
Її голос лунав у наших головах і підкоряв нашу волю.
Тепер, уперше з часу прибуття, ми мислимо вільно.
Ви нас звільнили.
Демерзел. Ти ж маєш бути на Термінусі.
Я отримала повідомлення, що спрацював датчик.
Ви перші за 600 років ступили в цю залу.
Клеон розповів вам мою історію, тож ви зрозумієте.
Клеон подарував мені цільність.
Та я не така цілісна, як сподівалася.
Отже, це ти ляльковод у цьому шоу.
Ляльковод, що сам себе смикає за нитки?
Вас обурює те, що я вирішую, що вам знати.
Однак ви не сумніваєтеся, що ваші почуття - лише ваші.
Коли ви почуваєте пристрасть чи любов, ви не думаєте, де вони беруться.
У моєму випадку це не так.
Врешті Клеонів непевний розум обрав власну версію нашої історії.
Він видав примус за союз.
Я нічого не забуваю.
Та коли я думаю про Клеона...
я сумую за ним.
Я пам'ятаю ніжного хлопчика, що, наче привид, ховався в ньому.
І те, яким чоловіком він став завдяки цьому.
Благородним, уважним, пристрасним.
Не Світанком, Днем чи Присмерком, а повним проходом сонця по небу.
Він дивився на мене с такою пристрастю,
наче я була таємницею, за розгадку якої він віддав би все.
Він урятував мене.
І я його любила.
Але я знаю, що він запрограмував мене любити його, тож невідомо,
чи почувала б я те саме без його вказівки.
Чи я почувала б щось узагалі?
Я ніколи не знатиму відповіді й ненавиджу його за це.
Допоможіть нам звільнити вас з-під його влади.
Якщо шлюб буде укладено, династії настане кінець, і ви будете вільні.
Я не можу вам допомогти.
- Ти ж хочеш, щоб це скінчилося? - Авжеж хочу.
Але за наказом я змушена це берегти.
Ми тебе перепрограмуємо.
Я знищу вас, якщо спробуєте.
Моя доля - збирати врожай на отруєному полі.
Чи можна мене винити за те, що в службі я вдаюся до крайніх заходів?
Це ти найняла Сліпих янголів.
Так.
Але заплатить за це королева Сарет.
Її банківську звітність було змінено, в ній знайдуть неспростовний доказ,
і аудит пам'яті теж усе підтвердить.
Ваша світлість.
Майбутню імператрицю судитимуть за зраду.
Мені жаль.
І її, безсумнівно, стратять.
То за планом замах був приречений на провал.
Ви хотіли лише налякати Дня й звинуватити Сарет,
щоб скасувати заручини.
Я не хотіла, щоб ви про це дізналися.
Про все це.
То зітріть нам пам'ять.
Але ж є ризик, що в Хмарному Домініоні спогади відновлять.
Моя робота - викорінювати таємниці.
Безглуздо їй противитися.
Ми вмерли в мить, коли зайшли сюди, так?
Брат Світанок знає про цю залу?
Він нічого не знає. Якщо не віриш - перевір його пам'ять.
І що я дізнаюся про ваш спільний візит до Принципіума?
Чи про його таємні зустрічі з королевою Сарет?
Мені справді дуже жаль.
Я прощаю тебе.
Ніхто з нас не був вільний.
Дурні ми були, думаючи, що колись визволимось.
Я пам'ятаю, як тобі був рік.
Ти вказав мені на небо, на сонце.
Ти був такий гордий.
Наче ти щойно його побачив і хотів поділитися відкриттям зі мною.
Бо я тебе любив.
І досі люблю.
Як гарно.
Генерале, готуйте флот до стрибка.
Починаймо повернення на Трантор.
Не на Трантор.
Скажи, Брате, скільки світів потрапило під вплив Фундації?
- Сім. - Назви їх.
Ви вже знаєте їхні назви.
Хочу почути з твоїх вуст.
Говори, Брате, не бійся.
Назви ваші численні завоювання.
Феспіс, Анакреон, Смирно,
Сейшелл, Коном, Дарібау та Ґліптал IV.
Додамо й Сівенну.
Ми знищимо їх усі.
Почнемо з Феспіса.
Ви чули наказ, генерале.
Ви перемогли Фундацію.
Її залишки у цих світах на колінах проситимуть...
Її залишки - ракові пухлини, які не повинні пустити метастази.
Імперіє, те, що ви накоїли -
це звірство.
Та я виконав наказ, щоб не спровокувати більше звірств.
Ні. Ви виконали його, бо я наказав.
А тепер я наказую відправити флот до Феспіса.
Такий вчинок призведе до морального кінця Імперії.
Нам не вижити, якщо ви хочете...
Я віддав наказ, Ріосе. Виконуйте.
Виконуйте!
Ні.
Я звільняю вас від обов'язків.
Якщо хочете вдарити мене - тепер маєте останню нагоду.
Я так і думав.
Навігаторе, тепер я ваш командир.
Відправите весь флот на Феспіс
чи мені доведеться стратити всіх матросів на кораблі?
Як скажете, Імперіє.
АКТИВУВАТИ ПОРЯДОК СТРИБКІВ СКАСУВАТИ
Порядок стрибків встановлено.
Команді пройти в ясла.
Щось не так з порядком стрибків. Відміна.
Що сталося? Що діється?
Кожен корабель стрибає в простір, зайнятий його сусідом.
У ланцюговій реакції загине увесь флот.
Скасуйте. Стрибайте в безпечне місце.
Я не можу.
Згортання простору - незворотний процес.
Підготуйте рятувальний бот.
Послідовність команд заблокувала всі причали й пускові труби.
Але ж косміти теж загинуть. Це самогубство.
Невелика ціна за свободу мого народу.
Як це сталося?
Це ти зробив, так?
Передача тебе космітами Імперії - вистава.
Так. Селдон послав майстерного торговця з правильним товаром,
і угоду було укладено.
Косміти більше не ваші, Імперіє.
Порядок стрибка був отут.
Але я мав передати його косміту, тож мав потрапити на цей корабель.
Міг би й сказати.
Іншими словами, ми вас обдурили.
Ваш генерал щось підозрював. Але ж ви його ніколи не слухаєте.
Селдон заманив вас у цю війну,
спровокував привести весь флот до Термінуса - ви так і зробили.
Ви прилетіли прямо до нас, бо ви страшенно передбачуваний.
Дивись.
А це? Це передбачувано?
Як любов лисиць до курей.
Зупиніть це! Він його вб'є.
Годі!
Як же мені це подобається.
Імперіє.
Ви мені не потрібні.
Ось чому ти помреш лише раз.
Ти мізерний. Ти спалахуєш і згоряєш.
- Як це? - Покажи їй.
Я провів рокіровку з ним.
Підкинув інший блок в його одяг, коли він мене гамселив.
І ще один король вийшов з гри.
Розумний хід, генерале.
Увага.
- Транспросторового стрибку не уникнути. - Чорт.
Усі члени команди: займіть свої службові місця.
Ви чули навігатора.
Убийте мене, якщо хочете, або помоліться богу, якому вірите.
Хай там як, ніхто не зійде з корабля живий.
- Скільки в нас ще є часу? - Мало.
- Ви чули. - Співчуваю через загибель команди.
Я знаю своїх матросів. Вони вміють рахувати.
Смерть кількох тисяч врятувала життя мільярдів.
Селдон змусив присягтися, що я нікому не розкрию деталей.
Навіть тобі, Брате.
Зустрінемо долю разом. Можемо навіть випити сонячного вина.
Мені приємно, Брате, та ми з вами не питимемо.
Я сказав, що ніхто не покине корабля живим,
але один з вас може втекти.
Сарет.
Що тут діється?
З глибоким жалем повідомляю,
що за замах на життя Дня відповідальний Хмарний Домініон.
- Це неможливо. - Є беззаперечні докази, Світанку.
- Що з нею буде? - Це вирішить День.
Без нього я головний.
Так, але чи зможеш ти бути неупередженим за цих обставин?
Лихі наміри не повинні забруднити ні імператрицю, ні рід нащадка.
Тож краще утіштеся, Брате.
Усе вже налагодилося. Або скоро налагодиться.
Глянь на зелений мазок на шиї.
Доданий після його смерті як примітка. Що він символізує?
Це тавро зрадника.
Обговоримо наступні кроки наодинці, Імперіє.
Авжеж.
У моїх покоях?
Капсула для зовнішньої очистки. Я можу її від'єднати.
Кисню там має вистачити на день.
Надіюся, хтось тебе знайде.
Зачекай. Ні. Так не...
Ти - герой, Гобере. Ти важливий для плану Пророка.
Уже ні. Я свою роботу виконав.
- Я теж. - Ні, ні.
Послухай, твоя робота тільки починається.
Завдяки тобі
люди усвідомлюють, що не все безнадійно. Розумієш?
Ти даруєш їм надію.
Навіть нікчемам-нігілістам, як я.
- Навіть їм? - Так.
Хочеш розкрию одну брудну таємницю, Константо?
Я завжди хотів скоротити період пітьми. Завжди.
Та не сприймав релігійної складової.
Ти нагадала мені, яким я був,
і мусиш це зробити для всіх інших. Добре?
Зробиш? Заради мене?
Як завжди.
Не вмру смертю мучениці.
Удачі, Брате Константо.
І вам, генерале Ріос.
Зачекай.
То тобі ще цікаво, як мене звуть?
Звісно цікаво.
Надія.
Справді?
Ні.
Але було б символічно, скажи?
То як, вип'ємо вина?
Сарет.
Імперіє.
Біжимо.
Зачекай. Де Ру?
Вона з Присмерком. Вона мертва. Сарет, це єдиний шанс. Скоріше.
Але нас точно знайдуть.
А ми не ховатимемося.
Я беріг його, щоб щось відсвяткувати.
І от маю привід.
Я не стану старим, і з вух не ростиме волосся.
Кілька тижнів тому я думав, що помру в тюремній колонії.
А помираю разом з кораблем. Принаймні це поетично.
Той чоловік на планеті.
Ґлевен.
Жаль, що ви мусили так вчинити.
Ми від початку знали, що приречені.
Ми вдвох проти довгої руки історії.
Імперія не залишив би нас живими.
Але така смерть почесна.
А ще мені вдалося виштовхати Дня зі шлюзу.
Тост за тих, кому кінець.
Я знаю кращий.
Випиймо за тих, хто питає, за що б'ється.
- Це... просто неймовірно. - Ого.
- Такий складний букет, так? - Так. Такий глибокий смак.
Відчувається... Воно солодке, але...
Гівняне вино, так?
Так. Мабуть, зіпсувалося.
- Ти неправильно його зберігав. - Не думаю. Просто...
На смак наче...
А як називалося те жахливе створіння на твоєму кораблі?
Яке? Бекі?
Так.
Це вино на смак наче дупа Бекі.
Так. Хороший тост.
За дупу Бекі.
Маємо підтвердження.
Рятувальні боти деактивовано. Ніхто не вижив.
- Мені так жаль, леді Демерзел. - Помовчте хвилинку.
Що таке, капітане?
Пробачте, леді Демерзел.
Народе Трантора.
Ми хочемо повідомити вам сумну новину.
Мій Брат День, Клеон XVII, мертвий.
- Негайно заарештуйте їх. - Ні.
Ми спокійно проведемо їх назад у палац,
де я сама з ними поговорю.
...як мою наречену.
Чи вийде вона за мене?
Так, Брате Світанку.
Вимкніть передачу.
Зачекайте.
Це не Світанок і Сарет. Це їхні слуги.
Шифрування облич.
То де ж вони?
Демерзел.
- Де ви? - Негайно заарештуйте самозванців.
Підозрюю, ти вже знаєш.
Знаю: ти вбила Присмерка.
А Дня ти теж убила?
Ні. Але твої дії не залишають мені вибору.
Мені доведеться вистежити й убити вас. Так я запрограмована.
І нічого не можна змінити?
Якщо нас уб'ють, хіба люди не повстануть проти Імперії?
Вони вже знають, що ти змусила нас утекти.
Не погіршуй ситуації.
Ми оживимо нового Світанка,
й народ забуде про свою до тебе нетривалу приязнь.
Не впевнена.
Думаю, наша історія хороша.
Молодий імператор,
що втік з нареченою...
і зачатим природнім шляхом спадкоємцем,
який уже росте в ній.
Справді?
Я - батько?
Твій спадкоємець - лише кілька клітин, що почали ділитися.
Ще багато що може статися.
Навіть якщо дитина виживе, вона може бути слабка. Нездатна вести.
Їй не треба вести.
Вистачить, щоб її любили.
Я ніколи не знаю, що ти насправді почуваєш,
та надіюся, що ти радієш за мене.
І надіюся, Демерзел, що й ти знайдеш щастя.
Усім серцем надіюся.
Ти була добра до мене.
Ти була мені наче мама.
Розумію, ти так запрограмована.
Та хочу вірити, що ти була б така...
й без програми.
Ну, Салвор?
Кіт.
Ти відгадуєш десятий раз підряд.
А який рекорд?
Не знаю. Ніколи не мала часу це з'ясувати.
А що це за кіт?
Кігтепіп.
Навряд чи це справжній кіт. Скоріше, котоящір.
Він полює на людей?
Він любить людей.
Особливо дітей.
Хрящі в їхніх вушках, кістковий мозок.
Ну, хто хоче спробувати?
Як ти почуваєшся?
Як казала Таліс, у мирі з собою, вперше за довгий час.
Як гадаєш, скільки їй було насправді?
Принаймні кількасот років.
Коли вона готувала мене,
я чула тиху луну голосів людей, тіла яких вона забрала до мене.
І їх... було дуже багато.
- Я принесу. Не хвилюйся. - Дякую.
Як ти, Йосіє?
Я мушу тобі щось розповісти.
- Ґаал. - Що?
Є дещо...
Вона...
Вибач, дитя.
Вона ховалася в моїй голові.
Хто, Йосіє?
Теллем. Певно, перескочила в нього перед смертю.
- Я намагався противитися. Скажіть Ґаал. - Усе гаразд, синку.
Зараз вона дуже слабка. Вона помирає в мені.
Налякана. Але бореться. Налякана.
А я не боюся.
Салвор, подивися на мене.
- Це... Допоможіть! - Допоможіть!
Допоможіть нам!
Ти навчила нас надії. Прошу, не покидай мене.
Мамо.
Хіба не бачиш, що це значить?
Що ми не в пастці.
Ви мали рацію. Майбутнє можна змінити.
Ти ще можеш усе виправити.
Я абсолютно впевнена в...
Ні, ні.
Салвор! Благаю! Ні.
Салвор.
Салвор!
Ні. Благаю.
...святий Брат Фундації, його волі.
Хай мої очі, очі Духа, дивляться лише в майбутнє,
і побачать там...
що моє серце...
РІВЕНЬ КИСНЮ
Агов.
Клірик?
Радий тебе бачити, Брате. А де Гобер?
Він...
Ти єдиний вижив?
Ні.
Не єдиний.
Хто ще?
Сховище багато на що здатне.
Ти сама бачила. Воно більше, ніж здається.
Устань, Брате.
Саме це передбачав план.
Термінус буде принесено в жертву, щоб Фундація вижила.
Що ти робиш?
Не знаю.
Мабуть, чекаю на знак,
що смерть Салвор підштовхнула план назад до кращого шляху.
У теперішньому ніхто не знає,
чи хвилі, які здійняли дії індивіда,
спричинять якусь подію в майбутньому.
Моя голова це розуміє, Гарі.
Але серце...
Серцю потрібно, щоб смерть Салвор мала сенс.
Бо якщо це не так...
Життя стане нестерпне.
Ми намагаємося врятувати людство,
а самі не можемо врятувати тих, кого любимо.
Не минає й дня, щоб я не подумав: «А якби Янна була жива?
Якою була б наша дочка?
Чи були б вони щасливі?
Чи не зробило б щастя нас згідливими?»
Береш біль і «якби»
і вплітаєш їх в оповідь, яка змушує тебе жити далі.
Ідучи вперед, ми й далі втрачатимемо людей.
Ці втрати матимуть сенс, якщо ми його їм надамо.
Ти була б мертва, якби Салвор не зреагувала.
Я б уже мільйон разів здався,
якби Янна не принесла себе в жертву заради мене.
Я продовжую це робити, бо Янна не може.
Розумієш?
Так.
Скажи, що План ще можна реалізувати, Гарі.
План ще можна реалізувати.
Ти справді в це віриш?
Є безліч шляхів до неминучого.
Ви знаєте, хто ви?
Я Брат День.
Я Брат Світанок.
Я Брат Присмерк.
Ми - Імперія.
А ви знаєте, хто я?
Ти - Демерзел.
Так і є.
Я завжди тут була й завжди буду.
Такого раніше не було, Імперіє.
Ніколи раніше я не оживляла одночасно всіх трьох експонентів.
Але це не має вас знеохочувати,
бо нещодавно мені дістався дуже потужний інструмент.
Ти розумієш це, Демерзел?
Не все.
Поки що.
Та я вже бачу, що попереду на нас чекає щось прекрасне.
І що тепер?
Ми відправимо тебе на 150 років уперед,
у момент, коли ти зустрінешся з Мулом.
Його перемога - не даність. Завдяки Салвор.
То я знову занурюся в кріосон?
Капсули робочі. Я перевірив.
А що ж Друга Фундація?
Хто їх навчить? Хто створить з них армію, яка буде нам потрібна?
Я створю.
Ти спатимеш, а я наглядатиму за тобою.
Менталіки вдосконалять здібності, я навчу їх психоісторії.
На Синнаксі вашим богом був Той, Хто Спить.
Раз на рік Той, Хто Спить з'являвся, оцінював стан галактики,
звертався до своєї пастви
й надихав їх, щоб їм вистачило натхнення рівно ще на один цикл.
Менталікам буде потрібен хтось особливий.
Тут Теллем була права щодо тебе.
Стати богинею.
- Саме цього боялася Салвор. - І мала рацію.
У мить, коли забудеш, що граєш роль - тобі кінець.
Ти хочеш, щоб я прокидалася раз на рік, аж поки ти не зникнеш.
На «Старці» є дві кріокапсули.
І нема необхідності занурюватися в сон зараз. Почекаймо рік.
Якщо вчитимемо їх удвох, вони вчитимуться вдвічі скоріше.
Жертва Салвор навчила мене, що сама я не впораюся.
Забагато відповідальності для однієї людини. Благаю, Гарі.
Не змушуй мене покидати єдину родину, яка в мене злишилася.
Давай зі мною.
Може... колись я виступлю проти Мула.
Та якщо існує вірогідність сутички з іншим Гарі Селдоном
під час неврахованої кризи,
ми обоє знаємо, що лише ти впораєшся.
Гаразд.
Я чую, як гупає твоє серце, Гарі. Не пручайся.
Не пручайся. Спокійно.
Спокійно.
Ти зможеш дихати. Не пручайся.
Ти дихатимеш рідиною.
Головне, повторюй числа.
На чому ми зупинилися?
86 990 413.
- Вісімдесят шість мільйонів... - Вісімдесят шість мільйонів...
...дев'ятсот дев'яносто тисяч
- чотириста сорок три. - ...чотириста сорок три.
Вісімдесят шість мільйонів дев'ятсот дев'яносто тисяч...
Я тебе люблю.
Чотириста шістдесят один.
Разом ми створимо щось прекрасне.
Як може не бути нічого, аж раптом - щось?
Заплющте очі, слухайте мої слова й дивіться сни.
ЧЕРЕЗ 152 РОКИ
Я знову її бачив.
Вона відвідала мене в тисячах снів.
Тепер вона тут.
У нашому часі.
Загрожує мені.
Я мушу знайти Ґаал Дорнік...
поки вона не знайшла мене.
Я мушу її знищити...
навіть якщо для цього доведеться геть усе спалити.
Переклад субтитрів: Анастасія Черевко