PAGAL AIZEKO AZIMOVO ROMANUS
Vaikystėje be paliovos klausinėdavau mamą.
Kas nutinka, kai mirštame?
Kur iškeliauja mūsų energija?
O kaip visata?
Ar ji gali mirti?
Kaip ji išvis gimė?
Kaip galėjo nebūti nieko, o paskui staiga kažkas atsirasti?
Tu nuskendai.
Aš mačiau tavo kūną. Aš jį laikiau.
Tu laikei kūną, Salvore. Bet ne mano.
Girdėjau, kaip jis mane šaukė.
Maniau, tai košmaras, bet pabudusi negalėjau kvėpuoti.
Skendau kartu su juo.
Mūsų protai susijungė.
Jaučiau, ką jautė jis. Žiūrėjau pro jo akis.
Galėjau tik susisiekti su tuo, kuris mus saugo.
Padariau, kaip mokė Telema. Priverčiau sargą pajusti poreikį. Padėti Hariui.
Girdėjau, kaip jis šaukiasi pagalbos, visai kaip Haris.
Ir nutildžiau jo mintijimą.
Palaidojau taip giliai, kad Telema niekad neišgirstų.
Vietoj savęs prirakinau Veniko lavoną.
Telema pasakė: „Geriausia iliuzija turi būti paremta tikrove.“
Tu matei mane, Salvore. Gaalės dėka, visi matė mane.
Sukūrėme bendrų pojūčių tiltą.
Už dešimčių kilometrų nuo kaimo,
per neįžengiamą vietovę.
Bet koks mūsų slystelėjimas būtų patraukęs jų dėmesį.
Todėl kartu skaičiavome pirminius skaičius.
Skaičių barikada it skydas pridengė mūsų mintis.
Aštuoniasdešimt šeši milijonai, devyni šimtai aštuoniasdešimt aštuoni tūkst...
- Du šimtai septyniolika. - ...du šimtai septyniolika...
86 988 259.
86 988 271.
Aštuoniasdešimt šeši milijonai...
Tada aš tave suradau.
86 988 329.
Štai kodėl taip keistai elgeisi.
Haris buvo mūsų slaptas koziris.
Turėjau užmaskuoti mintis apie jį, negalėjau rizikuoti ir pasakyti tau.
O aš su savo moneta vos visko neatskleidžiau.
Jei tau nebūtų pavykę ištrūkti, visi būtume mirę.
Dėmesio, artėja nenustatytos gyvybės formos.
Grėsmės lygis: vidutinis.
Dabar galit išeiti.
Jums nėra ko mūsų bijoti.
Atleiskite, jei nepatikėsime jūsų žodžiais.
Jūs nesuprantate.
Jos nebėra.
Jos balsas visada buvo mūsų galvose, vertė paklusti jos valiai.
Bet pirmą kartą nuo atvykimo mūsų mintys nebevaldomos.
Jūs mus išlaisvinote.
Demerzele, turėtum būti Terminuse.
Gavau pranešimą, kad buvo aktyvuotas jutiklis.
Judu - pirmieji, įžengę į šį kambarį po kone 600 metų.
Kleonas papasakojo jums mano istoriją, kad suprastumėte.
Kleonas vėl mane atkūrė.
Tik ne taip, kaip tikėjausi.
Tai tu visus tampai už virvučių šiame pasirodyme.
Lėlininkė, tampanti save už virvučių?
Jus erzina tai, kad aš sprendžiu, ką jūs žinote.
Bet nė akimirką nesuabejojate, kad jūsų jausmai - tikri.
Jei jaučiate geismą ar net meilę, neklausiate, iš kur tai kyla.
Mano atveju - viskas kitaip.
Prieš pabaigą Kleonas perrašė mūsų istoriją savo klaidžiojančiame prote.
Nusprendė savo prievartą prisiminti kaip bendravimą.
Aš neturiu pasirinkimo pamiršti.
Ir vis tik, kai pagalvoju apie Kleoną...
Ilgiuosi jo.
Pamenu tą švelnų berniuką, kuris it vaiduoklis slėpėsi jo viduje.
Ir kokiu vyru jis dėl to tapo.
Kilniu, dėmesingu, aistringu.
Jis nebuvo Aušrys, Dienys ar Vakaris, bet pilnas saulės ratas danguje.
Jis žvelgė į mane su tokiu geismu,
tarsi būčiau paslaptis, kurios atskleidimui jis paaukotų viską.
Jis mane išgelbėjo.
Ir aš jį mylėjau.
Bet taip pat žinau, kad jis užprogramavo mane mylėti. Todėl lieka tik spėlioti.
Jei ne jo nurodymas, ar mano jausmai būtų tokie pat?
Ar aš ką nors jausčiau?
Atsakymo niekad nesužinosiu, tad nekenčiu jo už tai.
Tada padėk mums išvaduoti tave iš jo gniaužtų.
Jei santuoka įvyks, dinastija baigsis, ir tu galėsi būti laisva.
Negaliu jums padėti.
- Tu juk nori, kad tai baigtųsi. - Žinoma, noriu.
Ir vis tik, įrašytas nurodymas verčia mane ją saugoti.
Galėtume tave perprogramuoti.
Jei pabandytumėte, aš jus sunaikinčiau.
Taigi, matote, buvau palikta gaudyti vėją laukuose.
Ar galite mane kaltinti už tai, kad griebiausi desperatiškų priemonių?
Tu pasamdei Akluosius angelus.
Taip.
Bet už tai sumokės karalienė Sarita.
Jos bankų sąskaitos buvo pakeistos, kad atskleistų nepaneigiamus įrodymus,
o atminties patikra parems tuos įrašus.
Jūsų Didenybe?
Būsimoji imperatorė bus teisiama už išdavystę.
Apgailestauju.
Nėra nė abejonės, kad jai bus įvykdyta mirties bausmė.
Žudikams ir neturėjo pasisekti.
Tu norėjai, kad jie tik išgąsdintų Dienį, ir šis apkaltintų Saritą,
o tada sutuoktuvės žlugtų.
Nenorėjau, kad apie tai sužinotumėt.
Apie visa tai.
Tada ištrink tai iš mūsų atminties.
Ir rizikuoti, kad atmintis bus atkurta Debesų valdose?
Mano pareiga - išnaikinti paslaptis.
Nėra prasmės priešintis.
Mirėme tą pačią akimirką, kai čia įžengėme, tiesa?
Ar brolis Aušrys žino apie šią menę?
Jis nieko nežino. Jei netiki manimi, patikrink jo atmintį.
O ką surasčiau atminty apie jo vizitą į Principijų su jumis?
Arba apie jo slaptus susitikimus su karaliene Sarita?
Aš nuoširdžiai atsiprašau.
Atleidžiu tau.
Nė vienas iš mūsų nebuvome laisvi.
Buvome kvailiai, kai manėme kada nors tapsią laisvi.
Pamenu jus vos vienerių metukų.
Jūs bedėte pirštu į dangų ir parodėte man saulę.
Taip didžiavotės savimi.
Tarsi būtumėte ką tik sužinojęs, kad ji ten, ir pranešęs apie tai man.
Nes aš tave mylėjau.
Ir tebemyliu.
Labai gražu.
Generole, paruoškite flotilę šuoliui.
Pradėkime sugrįžimą į Trantorą.
Ne į Trantorą.
Sakyk, broli, kiek pasaulių buvo įviliota į Fondo glėbį?
- Septyni. - Išvardink juos.
Jūs jau žinote jų pavadinimus.
Noriu išgirsti juos iš tavo lūpų.
Nagi, broli, drąsiai.
Prisiimk garbę už savo daugybę užkariavimų.
Tespidas, Anakreonas, Smyrnas,
Seišelis, Konomas, Daribou, Gliptalis IV.
Pridėkime ir Siveną.
Sunaikinsime juos visus.
Pradėsime nuo Tespido.
Gavai įsakymą, generole.
Jūs įveikėte Fondą.
Fondo likučiai tuose pasauliuose parklups ant kelių...
Likučiai juose - vėžys, kuriam nevalia metastazuoti.
Imperijau, pažiūrėkite, ką padarėte.
Tai žvėriškas žiaurumas.
Bet aš tai įvykdžiau dėl jūsų, kad nebereikėtų to kartoti.
Ne, tu tai įvykdei, nes aš tau liepiau.
O dabar liepiu tau skraidinti flotilę į Tespidą.
Jei taip padarysite, morališkai sužlugdysite Imperiją.
Negalime išgyventi, jei norite...
Daviau tau įsakymą, Riosai. Vykdyk.
Vykdyk!
Ne.
Nušalinu tave nuo pareigų.
Jei norėtum man smogti, dabar - tavo paskutinė proga.
Taip, taip ir maniau.
Šturmane, dabar vadovauju aš.
Ar atliksite šuolį su flotile į Tespidą,
ar man teks nužudyti visus įgulos narius šiame erdvėlaivyje?
Kaip pageidaujate, Imperijau.
AKTYVUOTI ŠUOLĮ NUTRAUKTI
Šuolis įrašytas.
Visi - į šuolio valdymo punktus.
Kažkas negerai su šuoliu. Nutraukti.
Kas negerai? Kas vyksta?
Visi erdvėlaiviai šokinėja į kaimyninių erdvėlaivių erdvę.
Grandininė reakcija sunaikins visą flotilę.
Sustabdyk tai. Nušokdink mus ten, kur saugu.
Negaliu.
Kartą suklostavus erdvę, klostė išlieka.
Tada parenk man gelbėjimosi kapsulę.
Komandų seka atjungė visas nusileidimo aikšteles ir paleidimo vietas.
Bet jūsų pilotai taip pat mirs. Tai savižudybė.
Menka kaina už mano žmonių laisvę.
Kaip tai nutiko?
Tai tavo darbas, tiesa?
Kai pilotai perdavė tave Imperijui, tai tebuvo gudrybė.
Taip, Seldonas atsiuntė profesionalų pirklį su reikiamomis prekėmis,
tad sandėris buvo sudarytas.
Pilotai - nebe jūsų, Imperijau.
Šuolio seka buvo čia.
Bet turėjau perduoti ją pilotei, todėl man reikėjo patekti į šį erdvėlaivį.
Galėjai ir pasakyti.
Kitaip tariant, mes jus apmulkinome.
Jūsų generolas beveik suprato. Bet jo neklausėte, tiesa?
Seldonas pakišo jums jauką, kad pradėtumėte karą
ir nusiųstumėte visą savo flotilę į Terminusą, taip ir padarėt.
Atskridot tiesiai pas mus, nes esat sumautai nuspėjamas.
Žiūrėk.
O kaip tau tai? Nuspėjama?
Ar varlės subinė peršlampa?
Sustabdykit jį. Jis jį žudo.
Gana!
Man žiauriai patinka, blemba.
Imperijau.
Man jūsų nereikia.
Štai kodėl miršti tik kartą.
Tu apgailėtinas. Užsiplieski ir perdegi.
- Ką? - Parodyk jai.
Atlikau rokiruotę.
Įkišau antrą siųstuvą jam į apsiaustą, kol jis mane smaugė.
Ir dar vienas karalius nukirstas.
Gudrus ėjimas, generole.
Dėmesio.
- Artėja išorinis tarperdvinis įvykis. - Šūdas.
Visi įgulos nariai turi skubiai grįžti į savo vietas.
Girdėjote mano šturmanę.
Nužudykit mane, jei norit, arba pasimelskit dievams, kuriais tikite.
Kaip ten bebūtų, iš šio erdvėlaivio niekas neišeis gyvas.
- Kiek laiko mums dar liko? - Nedaug.
- Girdėjote. - Apgailestauju dėl įgulos.
Gerai pažįstu saviškius, jie moka skaičiuoti.
Kelių tūkstančių mirtis išgelbės milijardų gyvybes.
Seldonas privertė mane prisiekti, kad neišduosiu šio plano.
Net ir tau, broli.
Pasitiksime lemtį kartu. Galim net išgerti tavo saulėtą vyną.
Gražiai sugalvojai, broli, bet mes nekelsime taurės.
Žinau, sakiau, kad niekas iš erdvėlaivio neišlips gyvas,
bet vienas iš jūsų gali išsigelbėti.
Sarita.
Kas, po velnių, vyksta?
Man skaudu pranešti,
kad Debesų valdos atsakingos už pasikėsinimą į brolio Dienio gyvybę.
- To negali būti. - Įrodymai nepaneigiami, Aušry.
- Kas jai nutiks? - Tą nuspręs Dienys.
Kol jo nėra, vadovauju aš.
Tiesa, bet ar tikrai galite būti nešališkas tokiomis aplinkybėmis?
Nebus nei imperatorės, nei būsimo ainio, kurio linija būtų sutepta blogais kėslais.
Todėl prašau nesijaudinti, broli.
Viskas vėl yra taip, kaip turi būti, arba netrukus bus.
Pažiūrėk į potėpį. Žalia spalva ant kaklo.
Pridėta po jo mirties, kaip išnaša. Ką ji simbolizuoja?
Ji simbolizuoja išdaviką.
Kitus žingsnius turėtume aptarti privačiai, Imperijau.
Žinoma.
Mano kambariuose?
Išorinis valymo modulis. Galiu jį atjungti.
Jame turėtų būti pakankamai deguonies maždaug dienai.
Tikėkimės, kažkas tave ras.
Pala, ne, tai ne...
Tu - didvyris, Hoberai. Akivaizdu, kad tu gyvybiškai svarbus Pranašo plane.
Taip, buvau svarbus. Mano darbas baigtas.
- Mano irgi. - Ne.
Tavo darbas tik prasideda.
Tu sugebi
priversti žmones suprasti, kad ne viskas sumautai beviltiška. Girdi?
Tu leidi žmonėms pajusti viltį.
Net ir tokiems šikniams nihilistams kaip aš.
- Net ir jiems? - Taip.
Nori sužinoti mano tamsią paslaptį, Konstanta?
Visada norėjau sutrumpinti tamsą. Visada.
Tiesiog negalėjau susitaikyti su religine dalimi.
Bet tu man priminei, koks aš buvau,
turi padaryti tą patį ir visiems likusiems, gerai?
Ar padarysi tai dėl manęs?
Tipiška.
Neleidi man mirti kankinės mirtimi.
Sėkmės, broli Konstanta.
Ir jums, generole Riosai.
Palauk.
Vis dar nori sužinoti mano vardą?
Taip, žinoma.
Viltis.
Rimtai?
Ne.
Bet argi nebūtų šaunu?
Kaip dėl to vyno?
Sarita.
Imperijau.
Eime.
Palauk. Kur Ru?
Jei ji su Vakariu, tada mirusi. Sarita, tai mūsų vienintelė proga. Eime.
Bet jie tikrai mus suras.
Kas sakė, kad slėpsimės?
Taupiau jį, kol bus, ką atšvęsti.
Ir dabar turiu progą.
Mes niekad nepasensime, mums iš ausų neaugs plaukai.
Prieš kelias savaites maniau, kad mirsiu kalėjimo kolonijoje.
Nukrisiu su erdvėlaiviu. Tame bent jau yra poezijos.
Tas vyras ant planetos.
Gleivenas.
Man labai gaila, kad tau teko taip pasielgti.
Jis nuo pradžių žinojo, kad mes pasmerkti.
Tik mudu prieš ilgą istorijos ranką.
Imperijus nebūtų palikęs mūsų gyvų.
Bet tokia mirtis buvo garbinga.
Ir galėjau išstumti Dienį pro oro šliuzą.
Gerai. Tostas už tuos, kuriems riesta.
Žinau geresnį.
Už tuos, kurie kovoja ir klausia, kodėl.
Tai neįtikėtina.
- Tas skonių mišinys, tiesa? - Taip. Tiesiog labai sodru.
Gali išties pajusti... Turiu galvoje, saldu, bet...
Visiškas šūdas, ar ne?
Taip, turbūt prastai užkimštas.
- Netinkamai jį laikei. - Ne, nemanau. Aš tik...
Skonis kaip...
Tiesiog skonis kaip...
Kuo vardu buvo tas siaubingas padaras tavo erdvėlaivy?
Kas, Beki?
Taip.
To vyno skonis kaip Beki subinės.
Tiesa. Taip, tai tostas.
Už Beki subinę.
Patvirtinta.
Gelbėjimosi kapsulės atjungtos. Niekas neišgyveno.
- Man labai gaila, ledi Demerzele. - Minutėlę tylos. Prašyčiau.
Kas yra, kapitone?
Atleiskite, ledi Demerzele.
Trantoro žmonės.
Turime jums liūdnų žinių.
Mano brolis Dienys, Kleonas XVII, mirė.
- Tučtuojau juos suimkite. - Ne.
Saugiai parlydėsime juos į rūmus,
ten su jais pasikalbėsiu asmeniškai.
...mano nuotaka.
Jei ji tekės už manęs?
Tekėsiu už tavęs, broli Aušry.
Nutraukite jų transliaciją.
Palaukite.
Čia ne Aušrys su Sarita. Čia jų tarnai.
Veidų keitikliai.
Bet kur tada jie?
Demerzele?
- Kur jūs? - Greičiau. Suimkite tuos apsimetėlius.
Įtariu, kad jau žinai.
Žinau, kad nužudei Vakarį.
Ar nužudei ir Dienį?
Ne. Bet jūsų veiksmai verčia mane kažko imtis.
Turėsiu jus surasti ir pribaigti. Nes esu taip užprogramuota.
Nėra jokios erdvės interpretacijoms?
Jei mes būtume nužudyti, argi žmonės nesukiltų prieš Imperiją?
Jie jau žino, kad tu mus išvarei.
Nepablogink padėties.
Bus sukurtas naujas Dienys,
o žmonės pamirš trumpą susižavėjimą jumis.
Dėl to nežinau.
Manau, mūsų istorija visai nebloga.
Kylantis imperatorius
pabėga su savo nuotaka ir...
su natūraliai pradėtu įpėdiniu,
kuris šią akimirką auga joje.
Tikrai?
Aš - tėvas?
Tavo palikuonis - tik besidalijančių ląstelių grupelė.
Labai daug kas gali nesusiklostyti.
Ir net jei vaikas išgyvens, jis gali būti silpnas. Netinkamas vadas.
Jis neprivalo vadovauti.
Jis teturi būti mylimas.
Žinau, visada sunku suprasti tavo tikruosius jausmus,
bet tikiuosi, kad džiaugiesi už mane.
Ir tikiuosi, kad tu taip pat rasi laimę, Demerzele.
Iš visos širdies.
Buvai man gera.
Tikresnės motinos už tave neturėjau.
Žinau, kad buvai taip užprogramuota.
Bet norėčiau tikėti, kad vis tiek būtum tokia buvusi.
Net ir be programos.
Sakyk, Salvore.
Katės.
Atspėjai dešimtą kartą iš eilės.
Koks tavo rekordas?
Nežinau. Niekad taip nenuobodžiavau, kad išsiaiškinčiau.
Kas čia per katė?
Čia žnyplius.
Nesu tikra, ar jis - kačių giminės. Greičiau jau driežinių kačių ar panašiai.
Jis medžioja žmones?
Dievina žmones.
Ypač vaikus.
Jų ausų kremzles, kaulų čiulpus.
Gerai. Kas nori pamėginti?
Kaip jautiesi?
Rami, kaip Talisė ir sakė, pirmą kartą po ilgo laiko.
Kaip manai, kiek jai buvo metų?
Mažiausiai keli šimtai.
Kai ji mane ruošė,
jaučiau vos girdimus žmonių, kuriuos ji perėmė prieš mane, aidus.
Jie buvo nutolę labai toli į praeitį.
- Aš jį paimsiu. Nesijaudink. - Ačiū.
Tau viskas gerai, Džosajau?
Aš turiu tau kai ką pasakyti.
- Gaale. - Ką?
Yra kai kas... Tai...
Ji...
Atleisk, vaike.
Ji buvo mano galvoje, slėpėsi.
Kas, Džosajau?
Telema. Turbūt mirdama peršoko į jį.
- Bandžiau jos neišleist. Pasakyti Gaalei. - Viskas gerai, sūnau.
Dabar ji labai silpna. Jaučiu, kaip miršta su manim.
Išsigandusi. Kovoja. Išsigandusi.
Bet aš nebijau.
Salvore, pažiūrėk į mane.
- Tai ne... Padėkit! - Padėk man.
Kas nors padėkit mums!
Tu suteikei mums viltį. Prašau, negali manęs palikti.
Mama.
Argi nesupranti, ką tai reiškia?
Tai reiškia, kad nesame spąstuose.
Buvai teisi. Ateitį galima pakeisti.
Vis dar gali nukreipti ją į reikiamas vėžes.
Aš visiškai tikiu...
Ne.
Salvore, prašau! Prašau. Ne.
Salvore.
Salvore!
Ne, prašau. Ne.
...šventąjį Fondo brolį jos valiai.
Lai mano akys, jos ir Dvasios akys, žvelgia vien į ateitį,
kurią Dvasia suras...
kurią mano širdis...
ORO LYGIS
Sveiki?
Žyny?
Gera tave matyti, broli. Kur Hoberas?
Jis...
Išgyvenote tik jūs vienas?
Ne.
Aš ne vienintelis.
Kas dar?
Saugykla gali padaryti labai daug.
Pati matei. Ji didesnė, nei atrodo.
Pakilk, broli.
Toks nuo pradžių buvo Planas.
Terminusas bus paaukotas, kad Fondas išgyventų.
Ką darai?
Nežinau.
Turbūt ieškau ženklo,
kad Salvorės mirtis nukreipė Planą geresniu keliu.
Dabartyje negalime žinoti,
ar vieno asmens sukelti raibuliai
vėliau sukels svarbų įvykį.
Protu tą suprantu, Hari.
Bet širdimi...
Mano širdžiai reikia, kad Salvorės mirtis būtų svarbi.
Nes antraip...
Gyvenimas tampa nepakeliamas.
Mes čia stengiamės išgelbėti žmoniją,
tačiau negalime net išgelbėti tų, kuriuos mylime.
Nėra nė dienos, kai nepagalvočiau: „O jei Jana būtų išgyvenusi?
Kokia būtų mūsų dukra?
Ar jos būtų buvusios laimingos?
Ar ta laimė būtų privertusi mus nurimti?“
Paimi skausmą ir neatsakytus klausimus
bei supini iš jų istoriją, kuri stumia tave į priekį.
Pakeliui neteksime daugiau žmonių, Gaale.
Tos netektys svarbios, jei mes joms suteikiame reikšmės.
Jei Salvorė nebūtų įsikišusi, nebūtum gyva.
Būčiau begalę kartų pasidavęs,
jei Jana nebūtų pasiaukojusi dėl manęs.
Tęsiu, nes Jana negali.
Ar supranti?
Taip.
Pasakyk, kad Planas dar gali suveikti, Hari.
Planas dar gali suveikti.
Tikrai tuo tiki?
Yra begalybė būdų pasiekti tai, kas neišvengiama.
Žinote, kas jūs?
Aš - brolis Dienys.
Aš - brolis Aušrys.
Aš - brolis Vakaris.
Mes - Imperijus.
Ar žinote, kas aš?
Tu - Demerzelė.
Teisingai.
Visada čia buvau ir visada būsiu.
Tai neturi precedento, Imperijau.
Man dar nėra tekę klonuoti visų jūsų trijų eksponentų vienu metu.
Bet tegul tai jūsų negąsdina,
nes neseniai gavau labai galingą naują įrankį.
Ar gali tai suprasti, Demerzele?
Ne viską.
Dar ne.
Bet jau matau, kad ateity laukia nuostabūs dalykai.
Kas dabar?
Nusiųsime tave į ateitį po 150 metų,
į lūžio tašką, kai susiduri su Mulu.
Jo pergalė nėra užtikrinta. Tai Salvorės mums įteikta dovana.
Vėl panirsiu į kriomiegą?
Kapsulės veikia. Patikrinau.
O kaip Antrasis Fondas?
Kas juos apmokys? Pavers armija, kurios mums reikia?
Aš.
Tu miegosi, o aš tave saugosiu.
Mentalikai ištobulins savo gebėjimus. Išmokysiu juos psichoistorijos.
Sinakse tavo žmonių dievas buvo Miegantysis.
Kartą per metus Miegantysis pasirodo, įvertina galaktikos būklę,
kreipiasi į savo žmones
ir suteikia jiems įkvėpimo, kad užtektų kitam ciklui ištverti.
Mentalikams reikės kažko nepaprasto, aplink ką galėtų susiburti.
Šiuo atžvilgiu Telema dėl tavęs buvo teisi.
Tapti deive.
- Salvorė to ir bijojo. - Ir ji neklydo.
Tą pačią sekundę, kai pamirši, kad vaidini, pražūsi.
Nori, kad pabusčiau kasmet, kol tavęs čia nebebus.
„Elgetoje“ yra dvi kriokapsulės,
nėra priežasties panirti į miego ciklą dabar. Galime paimti metus.
Jei mokysime juos kartu, jie išmoks dvigubai greičiau.
Salvorės auka mane pamokė, kad negaliu to padaryti viena.
Ši užduotis per sunki vienam žmogui. Hari, prašau.
Prašau, neversk manęs apleisti vienintelio man likusio šeimos nario.
Keliauk su manimi.
Gal vieną dieną galėsiu stoti prieš Mulą.
Bet jei yra galimybė susidurti
su dar vienu Hariu Seldonu per kitą krizę,
abu žinome, kad ta užduotis - tik tavo jėgoms.
Gerai.
Jaučiu, kaip plaka tavo širdis, Hari. Nesipriešink.
Nesipriešink. Išlik rami.
Tiesiog išlik ramus.
Gali jį įkvėpti. Todėl nesipriešink.
Gali kvėpuoti skysčiu.
Nepamiršk skaičiuoti pirminių skaičių.
Aš... Kur mes sustojome?
86 990 413.
- Aštuoniasdešimt šeši milijonai... - Aštuoniasdešimt šeši milijonai
devyni šimtai devyniasdešimt tūkstančių
- keturi šimtai keturiasdešimt trys. - ...keturiasdešimt trys.
Aštuoniasdešimt šeši milijonai devyni šimtai devyniasdešimt tūkstančių...
Myliu tave.
Keturi šimtai šešiasdešimt vienas.
Kartu nuveiksime nuostabių dalykų.
Kaip galėjo nebūti nieko, o paskui staiga kažkas atsirasti?
Užsimerk, klausyk mano žodžių ir sapnuok.
PO 152 METŲ
Aš vėl ją mačiau.
Ji mane aplankė tūkstančiuose sapnų.
Dabar ji čia.
Mūsų laike.
Kibs man į gerklę.
Turiu surasti Gaalę Dornik...
kol ji nesurado manęs.
Aš turiu ją sunaikinti...
net jei dėl to teks viską supleškinti.
Išvertė Sandra Siaurodinė