ISAAC ASIMOV REGÉNYEI ALAPJÁN
ALAPÍTVÁNY
Gyerekkoromban anyámat szakadatlanul kérdezgettem.
Mi történik a halálunk után?
Hová tűnik az energiánk?
Mi a helyzet az univerzummal?
Meg tud halni?
Hogy született egyáltalán?
Hogy lehet, hogy nincs semmi, aztán a helyén hirtelen lesz valami?
Te megfulladtál.
Láttam a holtestedet. Tartottam.
Tényleg tartottál egy holttestet, Salvor. Csak nem az enyémet.
Hallottam, hogy hív.
Azt hittem, hogy rémálom.
Vele együtt fuldokoltam.
Összekapcsolódott az elménk.
Éreztem, amit ő. Az ő szemével láttam.
Nem tehettem mást, az őrünket vettem célba.
Követtem Tellem tanítását. Elültettem az őrben a késztetést, hogy segítsen.
Hallottam, hogy sírva segítségért könyörög, mint előtte Hari.
És elfojtottam a hangtalanítását.
Olyan mélyre temettem, ahol Tellem nem hallhatta.
Venik holttestét a helyemre láncoltam.
Tellem azt mondta: „A legjobb illúzió a valóságban gyökerezik.”
Engem láttál, Salvor. Gaalnek hála, mindenki.
Hidat emeltünk a közös érzékleteinkből.
A falutól tíz kilométerre
elképesztően sűrű növényzeten keltem át.
Ha bármit hibáztunk volna, az egyből feltűnt volna nekik.
Ezért együtt számoltuk a prímszámokat.
Hogy a számok barikádja leplezze a gondolatainkat.
Nyolcvanhatmillió- kilencszáznyolcvannyolcezer...
- Kétszáztizenhét. - ...kétszáztizenhét...
86 988 259.
86 988 271.
Nyolcvanhatmillió...
Ekkor találtam rád.
86 988 329.
Ezért viselkedtél olyan furcsán.
Hari volt a titkos adunk.
Rejtegettem minden gondolatomat róla, túl kockázatos lett volna elmesélni neked.
És én meg az érmémmel majdnem lelepleztem mindent.
Ha nem sikerült volna megszöknöd, mindannyian halottak lennénk.
Figyelmeztetés, azonosítatlan életformák közelednek.
Fenyegetettség: mérsékelt.
Most már kijöhettek.
Egyáltalán nem kell tőlünk félnetek.
Megbocsátotok, ha nem hiszünk nektek.
Nem érted.
Elment.
A hangja a fejünkben volt, ránk erőltette az akaratát.
De mióta ideérkeztünk, a gondolataink a sajátjaink.
Felszabadítottál minket.
Demerzel, neked a Terminuson kéne lenned.
Kaptam egy értesítést, hogy egy érzékelő működésbe lépett.
Ti ketten vagytok az elsők, akik beléptek ebbe a terembe közel 600 éve.
Cleon elmesélte nektek a történetemet, hogy megértsétek.
Cleon újra egésszé tett engem.
Csak nem annyira teljessé, mint reméltem.
Te vagy az, aki mozgatja a bábokat ebben az egész előadásban.
Egy bábjátékos, aki a saját zsinegeit húzza?
Háborogsz a felügyeletem tényén, amit tudsz is.
És mégis természetesnek veszed, hogy az érzéseid teljesen a sajátjaid.
Ha vágyat vagy akár szerelmet érzel, nem tűnődsz azon, hogy honnan származik.
Az én esetemben ez nem így van.
A végére Cleon átírta a történetünket a kalandozó elméjében.
A kényszerítésemre közösségként akart emlékezni.
Nekem nem áll módomban a felejtés.
És mégis, amikor Cleonra gondolok...
vágyom utána.
Emlékszem arra a gyengéd kisfiúra, aki szellemként rejtőzött benne.
És hogy ez milyen férfivá tette.
Nemes, figyelmes, szenvedélyes.
Ő nem Pirkadat, Nap vagy Alkonyat volt, hanem a Nap egész égi útja.
Olyan vágyakozóan nézett rám,
mintha egy rejtély lennék, aminek megoldásáért mindent feláldozna.
Megmentett engem.
És én szerettem őt.
De azt is tudom, hogy ő programozott szeretetre. Így hát elgondolkodtam,
ha nem ez lett volna a parancs, vajon ugyanilyenek lennének-e az érzéseim.
Éreznék bármit is?
Soha nem fogom megtudni a választ, amiért gyűlölöm őt.
Akkor segíts megtörni a hatalmát fölötted!
Ha tető alá hozzuk ezt a házasságot, a dinasztia véget ér, és szabad lehetsz.
Nem tudok segíteni nektek.
- Biztos azt akarod, hogy vége legyen. - Persze hogy azt akarom.
És mégis, a parancsom arra kényszerít, hogy fenntartsam.
Átprogramozhatnánk téged.
Elpusztítanálak, ha megpróbálnád.
Látjátok már, lekaszált mezőn kell aratnom.
Hibáztatsz, hogy kétségbeesett lépésekhez folyamodtam a feladatom során?
Te bérelted fel a Vak Angyalokat.
Igen.
De Sareth királynő fogja megfizetni az árát.
A banki jegyzékét megváltoztatták, hogy vitathatatlan bizonyítékot mutasson,
és az emlékvizsgálat megerősíti ezeket a bejegyzéseket.
Őfelsége?
A leendő császárné hazaárulásért bíróság elé fog állni.
Sajnálom.
És aligha kérdéses, hogy ki fogják végezni.
Az orgyilkosoknak nem kellett sikerrel járniuk.
Csak azt akartad, hogy megijesszék Napot, hogy Sarethet hibáztassa,
ami véget vet a jegyességnek.
Nem akartam, hogy tudomást szerezz erről.
Bármiről is.
Akkor töröld ki az emlékeinkből!
És kockáztassam, hogy a Felhődomínium visszaállítja?
Az én feladatom a titkok kigyomlálása.
Nincs értelme harcolni.
Abban a pillanatban halottak voltunk, amikor beléptünk ide, igaz?
Pirkadat testvér tud erről a teremről?
Ő nem tud semmit. Ha nem hiszed, vizsgáld meg az emlékeit!
És mit találnék ott a Princípiumban tett látogatásotokról?
Vagy a Sareth királynővel való titkos találkáiról?
Őszintén sajnálom.
Megbocsátok neked.
Egyikünk sem volt szabad.
Bolondok voltunk, ha azt hittük, hogy valaha is azok leszünk.
Emlékszem rád, csak egyéves voltál.
Az égre böktél, és megmutattad nekem a Napot.
Olyan büszke voltál!
Mintha épp akkor fedezted volna fel, hogy ott van, és megosztanád velem.
Mert szerettelek.
Ahogy még mindig szeretlek.
Gyönyörű!
Tábornok, készítsd elő a flottát az ugrásra!
Kezdjétek meg az átkelést vissza a Trantorra!
Nem a Trantorra!
Áruld el, testvér, hány világ került már az Alapítvány uralma alá?
- Hét. - Nevezd meg őket!
Már tudod a nevüket.
Hallani akarom, ahogy kimondod.
Gyerünk, testvér, légy férfi!
Követeld a sok hódításotokat!
Thespis, Anakreón, Smyrno,
Sayshell, Konom, Daribow, Glyptal IV.
Csapjuk hozzá a Siwennát!
Mindet elpusztítjuk.
A Thespisszel kezdjük.
Megkaptad a parancsot, tábornok.
Legyőzted az Alapítványt.
Az írmagja, ami van a világokon, térdre ereszkedik...
Az írmagja rák, amely nem tud áttétet okozni.
Császár, nézd meg, mit tettél!
Ez kegyetlenség.
Mégis megtettem neked, hogy ne legyen szükség többre.
Nem, azért tetted meg nekem, mert én azt mondtam.
És most azt mondom, hogy a flotta a Thespishez ugrik.
Ha megteszed, az a Birodalom erkölcsi halálát fogja elhozni.
Nem éljük túl, ha képes lennél...
Parancsot adtam, Riose. Engedelmeskedj!
Engedelmeskedj!
Nem.
Felmentelek a szolgálat alól.
Ha szeretnél megütni, most van rá utoljára alkalmad.
Igen, gondoltam.
Navigátor, mostantól én vagyok a parancsnokod.
A flottával a Thespishez ugrasz,
vagy arra kényszerítesz, hogy a hajó összes matrózát kivégezzem?
Ahogy kívánod, császár.
UGRÁS AKTIVÁLÁSA MEGSZAKÍTÁS
Az ugrásszekvencia rögzítve.
Mindenki az ugrópultokhoz!
Valami baj van az ugrási szekvenciával. Megszakítás. Me...
Mi a baj? Mi történik?
Minden hajó a szomszédja által elfoglalt területre ugrik.
Láncreakció, amely felemészti az egész flottát.
Állítsd meg! Ugrassz minket biztonságba!
Nem tehetem.
Az egyszer meghajtott tér meghajtva marad.
Akkor kérek egy mentőcsónakot!
A parancssorozat kikapcsolta az összes leszállóhelyet és a kilövőcsöveket is.
De így az űrjáróid is meg fognak halni. Ez öngyilkosság.
Kis ár ez a népem szabadságáért.
Hogy történt ez?
Te voltál az, ugye?
Csel volt, hogy az űrjárók átadtak a Birodalomnak.
Igen, Seldon beküldött egy mesterkereskedőt a megfelelő áruval,
és az üzletet nyélbe ütötték.
Az űrjárók már nem a tiédek, császár.
Az ugrási szekvencia ebben volt.
De el kellett juttatnom egy űrjáróhoz, ezért fel kellett szállnom erre a hajóra.
Mondhattad volna.
Más szavakkal: kijátszottunk.
A tábornokod félig-meddig rájött. De te sosem hallgatsz rá, ugye?
Seldon háborúba csalt,
és az egész flottádat a Terminusra rendelte, amit meg is tettél.
Egyenesen hozzánk jöttél. Mert olyan kibaszott kiszámítható vagy!
Ezt nézd!
Na és ez? Ez is kiszámítható?
Világos volt, mint a vakablak.
Állítsátok le! Megöli.
Elég!
Kurvára élvezem.
Császár!
Nincs rátok szükségem.
Ezért halunk meg csak egyszer.
Szánalmas vagy. Fellángolsz, és kiégsz.
- Mi? - Mutasd meg neki!
Sáncoltam.
Becsúsztattam a másik végpontot a köntösébe, mikor fojtogatott.
És még egy királyt leütöttek.
Okos húzás, tábornok.
Figyelem!
- Külső ugrási esemény várható. - Bassza meg!
A teljes személyzet azonnal a helyére!
Hallottátok a navigátoromat.
Megölhettek, ha akartok, vagy békéljetek meg az istenetekkel!
Akárhogy is, senki nem jut le élve a hajóról.
- Mennyi időnk van még? - Nem sok.
- Hallottátok. - Sajnálom a legénységedet.
Jól ismerem a matrózaimat, és tudnak számolni.
Néhány ezer halála milliárdok életét menti meg.
Seldon megesketett, hogy senkinek nem beszélek a cselről.
Még neked sem, testvér.
Együtt ér minket a vég. A napsütötte borodat is megihatjuk.
Kedves gondolat, testvér, de nem fogunk mindannyian poharat emelni.
Ugyan azt mondtam, senki nem jut le erről a hajóról,
de az egyikőtök megmenekülhet.
Sareth!
Mi a fene folyik itt?
Fájdalommal jelentem,
hogy a Felhődomínium felelős a Nap testvér elleni merényletért.
- Ez lehetetlen. - A bizonyíték megcáfolhatatlan, Pirkadat.
- Mi fog történni vele? - Ezt majd Nap eldönti.
Távollétében én parancsolok.
Igaz, de tényleg pártatlan tudsz maradni ilyen körülmények között?
Nem lesz se császárné, se leendő örökös, akinek vérvonalát aljas szándék szennyezi.
Úgyhogy kérlek, vigasztalódj, testvér!
Minden újra úgy van, ahogy lennie kell, vagy hamarosan úgy lesz.
Nézd az ecsetvonásokat! A zöldet a nyakán.
A halála után került rá, mint egy lábjegyzet. Mit szimbolizál?
Ez árulót jelent.
A következő lépéseket négyszemközt kellene megbeszélnünk, császár.
Feltétlenül.
A szállásomon?
A külső tisztítómodul, le tudom szerelni.
Egy napra elegendő oxigén lesz.
Remélhetőleg valaki megtalál majd.
Várj, nem, ez nem...
Te vagy a hős, Hober. Létfontosságú vagy a próféta Tervéhez.
Voltam. Megtettem, amit kell.
- Ahogy én is. - Nem.
Figyelj, a te feladatod csak most kezdődik!
Figyelj, így elérheted,
hogy az emberek rájöjjenek, hogy a dolgok nem kurva reménytelenek!
Te reményt ébresztesz az emberekben.
Az ilyen nihilista szarháziakban is.
- Még bennük is? - Igen.
Kíváncsi vagy a piszkos titkomra, Constant?
Mindig meg akartam rövidíteni a sötétséget. Mindig.
Csak nem bírtam a vallásos dumát.
De te emlékeztettél rá, hogy ki voltam régen,
és ezt meg kell tenned a többiekért, oké?
Megteszed értem?
Mennyire tipikus!
Mártírhalált se halhatok.
Sok szerencsét, Constant testvér!
Neked is, Riose tábornok!
Várj!
Még mindig kíváncsi vagy a nevemre?
Igen, persze.
Remény.
Tényleg?
Nem.
De azért az nem lenne semmi.
Na, mit szólnál ahhoz a borhoz?
Sareth!
Császár!
Menjünk!
Várj! Hol van Rue?
Ha Alkonnyal van, akkor halott. Sareth, ez az egyetlen esélyünk. Gyerünk!
De az kizárt, hogy ne találjanak meg minket.
Miért bujkálnánk?
Sokat tartogattam arra várva, hogy ünnepeljek valamit.
És már megvan, mit.
Nem fogunk megöregedni, és nem nő fülszőrünk.
Néhány hete még azt hittem, hogy egy börtöntelepen halok meg.
Egy űrhajóval elpusztulni... Abban legalább van költészet.
Az a férfi lent a bolygón...
Glawen.
Sajnálom, hogy rákényszerültél.
Az elejétől tudta, hogy halálra vagyunk ítélve.
Mi ketten a történelem messzire nyúló karja ellen.
A Birodalom nem hagyott volna minket élni.
De volt dicsőség a halálban.
És kitaszítottam Napot egy légzsilipen.
Oké. Tószt azokra, akikből toast lesz.
Én tudok jobbat.
Azokra, akik harcolnak és megkérdezik, miért.
- Ez hihetetlen. - Hűha!
- Ez az összetettség, ugye? - Igen, ez az. A nagy mélység.
Tényleg érezni a... Van benne egy kis édesség, de...
Szar, ugye?
Igen, talán levegőt kapott.
- Rosszul tároltad. - Nem, nem hinném. Én csak...
Olyan íze van, mint...
Olyan az íze, mint...
Hogy is hívták azt a rémisztő lényt a hajódon?
Kit, Bekit?
Igen.
Olyan íze van, mint Beki segglyukának.
Így van. Igen, ez ám a tószt!
Beki segglyukára!
Megerősítették.
A mentőcsónakokat kikapcsolták. Nincs túlélő.
- Nagyon sajnálom, Demerzel úrnő. - Egy perc csendet! Kérem!
Mi az, kapitány?
Bocsáss meg, Demerzel úrnő!
Trantor népe!
Komor híreink vannak számotokra.
Nap testvérem, XVII. Cleon meghalt.
- Azonnal tartóztassátok le őket! - Nem.
Biztonságban visszakísérjük őket a palotába,
ahol négyszemközt fogok velük beszélni.
...mint az arámat.
Ha elfogad.
Elfogadlak, Pirkadat testvér.
Kapcsoljátok ki az adásukat!
Várjatok!
Ezek nem Pirkadat és Sareth. Ezek a királynő szolgái.
Arctorzítók.
De akkor hol vannak ők?
Demerzel?
- Hol vagy? - Gyorsan! Tartóztassátok le azt a kettőt!
Gyanítom, hogy már tudod.
Tudom, hogy megölted Alkonyt.
Napot is megölted?
Nem. De a tetteid kényszerhelyzetbe hoznak.
Kénytelen leszek levadászni téged. A programozásom parancsára.
Nincs mód az átértelmezésre?
Ha megölnének minket, az nem fordítaná az embereket a Birodalom ellen?
Már most is tudják, hogy elűztél minket.
Ne rontsd a helyzetet!
Egy új Pirkadat lesz lefejtve,
és a közvélemény elfelejti a rövid kötődését hozzátok.
Ezt azért nem hinném.
Szerintem elég jó a történetünk.
A felemelkedő császár
elmenekül a menyasszonyával és...
egy természetes úton fogant örökössel,
aki már ebben a pillanatban ott növekszik benne.
Tényleg?
Apa vagyok?
Az örökösöd csupán osztódó sejtek halmaza.
Sok minden elsülhet rosszul.
És még ha a gyerek túl is éli, talán gyenge lesz. Alkalmatlan vezetőnek.
Nem kell vezetőnek lennie.
Csak szeretni kell őt.
Tudom, hogy az igazi érzéseidet mindig nehéz felmérni,
de nagyon remélem, hogy velem örülsz.
És remélem, te is megtalálod a boldogságot, Demerzel.
Teljes szívemből.
Jó voltál hozzám.
Nem volt anyám, de te szinte az voltál.
Tudom, erre voltál programozva.
De hinni akarok benne, hogy ilyen lettél volna.
Anélkül is.
Dobd fel, Salvor!
Macska!
Már tizedszerre dobod ugyanazt.
Mi a rekordod?
Nem tudom. Még nem unatkoztam annyira, hogy kiderítsem.
Milyen macska ez?
Páterkarom.
Nem is biztos, hogy tényleg egy macska. Inkább olyan gyíkmacskaszerűség.
Embert eszik?
Imádja az embereket.
Különösen a gyerekeket.
A fülporcukat, a csontvelőjüket.
Oké. Ki akarja kipróbálni?
Hogy érzed magad?
Békésnek, ahogy Thalis is mondta, hosszú idő óta először.
Szerinted hány éves lehetett valójában?
Legalább több száz éves.
Amikor előkészített engem,
halvány kis visszhangokat éreztem azoktól, akiket előttem vitt el.
Nagyon régre visszamenően.
- Elviszem. Semmiség. - Köszönöm!
Jól vagy, Josiah?
El kell mondanom neked valamit.
- Gaal! - Mit?
Van valami... Valami...
Ő...
Sajnálom, gyermekem.
A fejemben bujkált.
Kicsoda, Josiah?
Tellem. Biztos átugrott belé, amikor haldoklott.
- Próbáltam kint tartani. Mondd Gaalnek! - Semmi baj, fiam.
Most nagyon gyenge. Érzem, hogy velem haldoklik.
Retteg. Küzd. Retteg.
De én nem.
Salvor, Salvor, nézz rám! Nézz rám!
- Ez nem... használ! - Segítség!
Valaki segítsen nekünk!
Reménységre tanítottál minket. Kérlek, nem hagyhatsz itt!
Anya!
Nem látod, mit jelent ez?
Hogy nem vagyunk csapdában.
Igazad volt. A jövő megváltoztatható.
Még mindig visszaterelheted a helyes irányba.
Én teljes szívvel hiszek benne...
Ne!
Salvor, kérlek! Kérlek! Ne!
Salvor!
Ne, kérlek! Ne!
...az Alapítvány szent testvére akarata által.
Add, hogy a szemem, mely a Szellem szeme, csak a jövőt lássa,
amit a Szellem ad, meglelve...
...szívemet...
LEVEGŐSZINT
Hahó!
Pap?
Örülök, hogy látlak, testvér. Hol van Hober?
Ő...
Te vagy az egyetlen túlélő?
Nem.
Nem én vagyok az egyetlen.
Ki van még?
A Kripta igen sok mindenre képes.
Te magad is láthattad. Nagyobb, mint amekkorának látszik.
Kelj fel, testvér!
Végig ez volt a Terv.
A Terminus feláldozása, hogy az Alapítvány fennmaradjon.
Mit csinálsz?
Nem tudom.
Egy jelet keresek, azt hiszem,
hogy Salvor halála a Tervet egy jobb útra terelte.
Soha nem tudhatjuk a jelenben,
hogy a hullámoknak, amiket egy egyén tettei keltettek,
lesznek-e következményei a folyásirányban.
Az eszemmel értem, Hari.
De a szívem...
A szívemnek kell, hogy Salvor halála számítson.
Mert ha nem...
Az élet elviselhetetlenné válik.
Próbáljuk megmenteni az emberiséget,
és még a szeretteink életét sem tudjuk.
Nem telik el nap, hogy ne tűnődnék: „Mi lett volna, ha Yanna életben marad?
Milyen lenne a lányunk?
Boldogok lettek volna?
Vajon ez a boldogság elnézővé tett volna minket?”
Fogod a fájdalmat és a „mi lett volna, ha” gondolatokat,
és beleszövöd őket egy történetbe, ami előrevisz téged.
Az út során még több embert fogunk elveszíteni, Gaal.
Ezek a veszteségek akkor számítanak, ha fontossá tesszük őket.
Nem lennél életben, ha Salvor nem cselekszik.
Megszámlálhatatlanul sokszor feladtam volna,
ha Yanna nem áldozta volna fel magát értem.
Megyek tovább, mert Yanna már nem jöhet.
Érted ezt?
Igen.
Mondd, hogy a Terv még működhet, Hari!
A Terv még működhet.
Tényleg hiszel ebben?
Végtelen számú a lehetőség, hogy eljussunk az elkerülhetetlenhez.
Tudjátok, hogy kik vagytok?
Én vagyok Nap testvér.
Én vagyok Pirkadat testvér.
Én vagyok Alkony testvér.
Mi vagyunk a Birodalom.
És tudjátok, hogy én ki vagyok?
Te vagy Demerzel.
Így van.
Mindig is itt voltam, ahogy mindig is itt leszek.
Erre még nem volt példa, császár.
Még soha nem kellett mindhármótokat egyszerre lefejtenem.
De nem szabad, hogy ez elbátortalanítson titeket,
mert nemrég szereztem meg egy nagy erejű új eszközt.
Te értelmezni tudod, Demerzel?
Nem az egészet.
Még nem.
De már látom, hogy csodálatos dolgok állnak előttünk.
És most mi lesz?
Előreviszünk a jövőbe, 150 évvel tovább a folyamban,
a fordulóponthoz, ahol szembenézel az Öszvérrel.
Győzelme nem biztosított. Ez egy ajándék, amit Salvor adott nekünk.
Szóval újra hibernálódni fogok?
A kapszulák működnek. Ellenőriztem.
Mi lesz a Második Alapítvánnyal?
Ki fogja őket tanítani? Ki formál belőlük hadsereget, amire szükségünk lesz?
Majd én.
Te aludni fogsz, én pedig vigyázok rád.
A mentalisták csiszolják a képességeiket. Megtanítom őket a pszichohistóriára.
A Synnaxon a néped istene az Alvó volt.
Évente egyszer az Alvó felbukkan, és felméri a galaxis állapotát,
szól a nyájához,
épp elég ösztönzést adva nekik, hogy átsegítse őket a következő éven.
A mentalistáknak kell valaki kivételes, aki köré gyűlhetnek.
Ezt jól látta veled kapcsolatban Tellem.
Váljak istennővé?
- Pont emiatt aggódott Salvor. - És igaza is volt.
Amint elfelejted, hogy szerepet játszol, elvesztél.
Ébredjek fel minden évben, amíg egyszer csak már nem leszel itt?
Két hibernációs kapszula van a Kolduson,
és az alvási ciklusokat nem muszáj most kezdenünk. Várhatunk egy évet.
Kétszer olyan gyorsan fognak tanulni, ha együtt tanítjuk őket.
Ha Salvor áldozatából tanultam valamit, az az, hogy egyedül nem tudom megcsinálni.
Ez túl sok egy embernek. Hari, kérlek!
Kérlek, ne kényszeríts, hogy itt hagyjam az egyetlen megmaradt rokonomat!
Gyere velem!
Talán egy nap szembe tudok nézni az Öszvérrel.
De ha van esély a szembeszállásra
egy másik Hari Seldonnal egy azon túli válságnál,
tudjuk, hogy te vagy az egyetlen, aki jó a feladatra.
Rendben.
Érzem, mennyire ver a szíved, Hari. Ne küzdj ellene!
Ne küzdj! Maradj nyugodt!
Csak maradj nyugodt!
Be lehet lélegezni. Ne küzdj ellene!
Lélegezd be a folyadékot!
Sorold a prímszámokat!
Én... Meddig jutottunk?
86 990 413.
- Nyolcvanhatmillió... - Nyolcvanhatmillió...
kilencszázkilencvenezer-
- négyszáznegyvenhárom. - ...négyszáznegyvenhárom.
Nyolcvanhatmillió- kilencszázkilencvenezer...
Szeretlek.
Négyszázhatvanegy.
Csodálatos dolgokat fogunk együtt csinálni.
Hogy lehet, hogy nincs semmi, aztán a helyén hirtelen lesz valami?
Csukd be a szemed, hallgasd a szavaimat és álmodj!
152 ÉVVEL KÉSŐBB
Újra láttam a lányt.
Meglátogatott 1000 álmomban.
Most már itt van.
A mi időnkben.
A torkomnál.
Nekem kell megtalálnom Gaal Dornickot...
mielőtt ő talál meg engem.
El kell pusztítanom őt...
még akkor is, ha mindent fel kell égetnem, hogy megtegyem.
A feliratot fordította: Binder Natália