BASERET PÅ ROMANERNE AF ISAAC ASIMOV
Som barn udspurgte jeg min mor i det uendelige.
Hvad sker der, når vi dør?
Hvor bliver vores energi af?
Og hvad med universet?
Kan det dø?
Hvordan blev det skabt?
Hvordan kunne der være ingenting og så pludselig noget?
Du druknede.
Jeg så dit lig. Jeg holdt om det.
Du holdt om et lig, Salvor. Det var bare ikke mig.
Jeg hørte ham kalde på mig.
Jeg troede, det var et mareridt, men da jeg vågnede, kunne jeg ikke få luft.
Jeg druknede sammen med ham.
Vores sind var forbundne.
Jeg kunne mærke det, han mærkede. Jeg så gennem hans øjne.
Jeg kunne kun kontakte vores vagt.
Jeg gjorde, som Tellem havde lært mig. Jeg gav vagten trang til at hjælpe Hari.
Jeg kunne høre ham råbe om hjælp, ligesom Hari havde gjort.
Jeg kvalte hans afstemme og begravede den så dybt, at Tellem aldrig ville høre den.
Jeg lænkede Veniks lig fast i mit sted.
Tellem sagde: "De bedste illusioner bygger på virkeligheden."
Du så mig, Salvor. Takket være Gaal så de mig alle sammen.
Vi byggede en bro af fælles sanseindtryk.
Snesevis af kilometer fra landsbyen over uhyre uvejsomt terræn.
Den mindste fejl fra vores side ville vække mistanke.
Så vi talte primtal sammen.
En barrikade af tal som et værn om vores tanker.
Seksogfirs millioner, ni hundrede og otteogfirs tusind...
- To hundrede og sytten. - To hundrede og sytten.
86.988.259.
86.988.271.
Seksogfirs millioner...
Da fandt jeg dig.
86.988.329.
Det var derfor, du opførte dig så underligt.
Hari var vores trumf i ærmet.
Jeg måtte skjule alle tanker om ham, og jeg turde ikke sige, hvad vi havde gjort.
Min mønt og jeg havde nær spoleret det hele.
Hvis det ikke var lykkedes dig at undslippe, var vi alle sammen døde nu.
Advarsel. Uidentificerede livsformer nærmer sig.
Trusselsniveau: moderat.
Kom bare ud nu.
I skal ikke være bange for os.
Tilgiv os, hvis vi ikke tror jer.
I forstår det ikke.
Hun er væk.
Vi havde altid hendes stemme i hovedet. Hun styrede os.
Men for første gang siden vores ankomst har vi nu vores tanker i fred.
I har befriet os.
Demerzel. Du skulle være på Terminus.
Jeg blev underrettet om, at en sensor var blevet aktiveret.
I to er de første, der er herinde i næsten 600 år.
Cleon fortalte min historie, for at I kunne forstå det.
Cleon gjorde mig hel igen.
Bare ikke så hel, som jeg havde håbet.
Det er dig, der trækker i trådene i den her forestilling.
En dukkefører, der trækker i sine egne tråde?
I stejler over, at jeg styrer, hvad I ved.
Alligevel tager I det for givet, at jeres følelser er jeres helt egne.
Hvis I føler begær eller endda kærlighed, tænker I ikke over, hvad det kommer af.
Sådan er det ikke med mig.
Til sidst havde Cleon skrevet vores historie om i sit flakkende sind.
Han valgte at huske tvang som samkvem.
Jeg har ikke mulighed for at glemme.
Og dog tænker jeg på Cleon...
...og længes efter ham.
Jeg kan huske den blide dreng, der gemte sig inde i ham som et spøgelse.
Sikke en mand, det gjorde ham til.
Ædel, betænksom, lidenskabelig.
Han var ikke Daggry, Dag eller Skumring, men hele solens rejse over himlen.
Han så på mig med så brændende et begær,
som var jeg en gåde, han ville ofre alt for at løse.
Han reddede mig.
Og jeg elskede ham.
Men jeg ved også, at han programmerede mig til at elske, så nu kan jeg kun spekulere.
Hvis det ikke var for det direktiv, var mine følelser så de samme?
Ville jeg så føle noget?
Jeg kommer aldrig til at kende svaret, og for det hader jeg ham.
Så hjælp os med at bryde hans greb om dig.
Ægteskabet er lig med afslutningen på dynastiet, og så kan du blive fri.
Jeg kan ikke hjælpe jer.
- Du må da ønske, at det her slutter. - Selvfølgelig.
Og dog tvinger direktivet mig til at bevare det.
Vi kunne omprogrammere dig.
Jeg ville dræbe jer, hvis I prøvede på det.
Så som I kan se, må jeg høste på en gold mark.
Kan I så bebrejde mig, at jeg tyr til drastiske midler i mit embede?
Du hyrede de Blinde Engle.
Ja.
Men dronning Sareth får skylden for det.
Hendes bankoplysninger er blevet ændret, så de beviser det,
og det bakkes op af en hukommelsesgennemgang.
Deres Nåde?
Den mulige kejserinde bliver tiltalt for forræderi.
Om forladelse.
Hun bliver uden tvivl henrettet.
Snigmorderne skulle ikke klare opgaven.
Du ville bare have dem til at skræmme Day, så han gav Sareth skylden,
og forlovelsen blev brudt.
Det her var ikke noget, I skulle vide.
Intet af det.
Så slet det fra vores hukommelse.
Og risikere, at Dominion-skyen gendanner det?
Det er min opgave at eliminere hemmeligheder.
Det nytter ikke at kæmpe imod.
Vi var døde, i det øjeblik vi trådte herind, ikke sandt?
Kender broder Daggry til dette rum?
Han ved ingenting. Tror du mig ikke, så gennemgå hans hukommelse.
Hvad vil jeg så finde om hans besøg i Principiet med dig?
Eller om hans hemmelige stævnemøder med dronning Sareth?
Det gør mig meget ondt.
Jeg tilgiver dig.
Ingen af os var frie.
Det var tåbeligt af os at tro, vi kunne blive det.
Jeg kan huske, da du bare var et år gammel.
Du pegede op på himlen og viste mig solen.
Du var så stolt.
Som om du først lige havde opdaget den og nu delte den med mig.
Fordi jeg elskede dig.
Som jeg stadig gør.
Smukt.
General, gør flåden klar til spring.
Påbegynd transporten tilbage til Trantor.
Ikke Trantor.
Sig mig en gang, broder. Hvor mange planeter er underlagt Stiftelsen?
- Syv. - Sig navnene på dem.
- Dem kender De allerede. - Jeg vil høre dig sige dem.
Kom nu, broder. Vær en mand.
Gør krav på jeres mange erobringer.
Thespis, Anacreon, Smyrno,
Sayshell, Konom, Daribow, Glyptal IV.
Lad os tilføje Siwenna.
Vi udsletter dem alle sammen,
og vi lægger ud med Thespis.
Ordren er givet, general.
De har besejret Stiftelsen.
Resterne på de planeter er i knæ...
Resterne er en kræftsvulst, der ikke må få lov til at sprede sig.
Imperium, se, hvad De har gjort.
Det er grusomt. Alligevel gjorde jeg det, så der ikke blev behov for mere.
Nej, du gjorde det, fordi jeg gav dig besked på det.
Nu giver jeg dig besked på at lade flåden springe til Thespis.
Hvis De gør det her... bliver det Imperiets moralske undergang.
Vi kan ikke overleve, hvis De er villig til...
Jeg gav dig en ordre, Riose. Udfør den.
Gør det så!
Nej.
Jeg fritager dig fra tjeneste.
Hvis du vil slå mig, har du en sidste chance nu.
Det tænkte jeg nok.
Navigatør, jeg er nu din øverstbefalende.
Vil du lade flåden springe til Thespis,
eller skal jeg tvinges til at henrette hvert eneste besætningsmedlem om bord?
Som De befaler, Imperium.
AKTIVER SPRINGSEKVENS AFBRYD
Springsekvens er låst fast.
Alt mandskab til springnicher.
Der er noget galt med springsekvensen. Afbryd...
Hvad er der galt? Hvad sker der?
Hvert enkelt skib springer derhen, hvor dets nabo er.
En kædereaktion, der vil opsluge hele flåden.
Stop det. Spring os i sikkerhed.
Det kan jeg ikke.
Når rummet er foldet, forbliver det foldet.
Så klargør et redningsfartøj til mig.
Kommandosekvensen satte landingspladser og opsendelsesrør ud af drift.
Men jeres rumulke dør også. Det er selvmord.
En ringe pris for mit folks frihed.
Hvordan gik det til?
Det var dig, ikke?
At rumulkene afleverede dig til Imperiet, var bare fup.
Ja, Seldon sendte en handelsmester ind med de rigtige varer,
og så faldt det hele på plads.
Rumulkene er ikke længere dine, Imperium.
Springsekvensen var i den her.
Men jeg skulle give den til en rumulk, så jeg måtte om bord på skibet her.
- Det kunne du da godt have sagt. - Med andre ord narrede vi dig.
Din general havde nærmest gennemskuet det. Men ham lytter du aldrig til, vel?
Seldon lokkede dig ind i en krig
og fik dig til at sende hele din flåde til Terminus.
Du gik lige i fælden, for du er så forbandet forudsigelig.
Se her.
Hvad med det her? Er det forudsigeligt?
Er en frøs røv vandtæt?
Stop ham. Han dræber ham.
Så er det nok!
Det er fandeme skønt.
- Imperium. - Jeg har ikke brug for jer.
Det er derfor, I kun dør én gang.
I er ynkelige. I blusser op, og så brænder I ud.
- Hvad? - Vis hende det.
Jeg rokerede ham.
Jeg lagde den anden del ned i hans kåbe, mens han kværkede mig.
Så blev endnu en konge skubbet af brættet.
Listigt, general.
Advarsel.
- Ydre transpatial hændelse forestående. - Fuck.
Alt personel til posterne øjeblikkeligt.
I hørte min navigatør.
Dræb mig, hvis I vil, eller forson jer med jeres guder.
Uanset hvad slipper ingen levende herfra.
- Hvor lang tid har vi? - Ikke længe.
- I hørte ham. - Det gør mig ondt med din besætning.
Jeg kender mine mænd. De kan godt tælle.
Nogle få tusinders død reddede milliarder af liv.
Seldon fik mig til at sværge at holde tæt med planen.
Selv for dig, broder.
Vi møder vores skæbne sammen. Vi kan endda drikke din solskinsvin.
Det lyder dejligt, men vi kommer ikke alle til at skåle.
Jeg sagde, at ingen her overlevede, men en af jer kan slippe væk.
Sareth.
Hvad fanden foregår der?
Jeg må desværre meddele, at Dominion-skyen stod bag attentatforsøget mod broder Dag.
- Umuligt. - Beviserne er uigendrivelige, Daggry.
- Hvad sker der med hende? - Det må Dag beslutte.
I hans fravær bestemmer jeg.
Ja, men kan du handle upartisk i denne sammenhæng?
Vi får ikke en kejserinde eller fremtidig arving, hvis slægt er skæmmet af uvilje.
Du må trøste dig med, broder,
at alt igen er, som det bør være, eller også er det det snart.
Se penselstrøget. Grønt på halsen.
Tilføjet efter hans død som en fodnote. Hvad symboliserer det?
Det er en forræders kendetegn.
Vi bør diskutere de næste skridt i enrum, Imperium.
Naturligvis.
Mit gemak?
Det eksterne rensemodul. Jeg kan afkoble det.
Der burde være ilt nok til et døgn. Forhåbentlig bliver du fundet.
Vent. Nej, det...
Du er helten, Hober. Du er afgørende for profetens plan.
Min opgave er fuldført.
- Det er min også. - Nej.
Din opgave er kun lige begyndt.
Du har en evne til...
...at få folk til indse, at alting ikke er helt håbløst.
Du indgyder håb i folk.
Selv nihilistiske stoddere som mig.
- Selv dem? - Ja.
Vil du høre min beskidte hemmelighed? Jeg har altid villet forkorte mørket.
Jeg magtede bare ikke det religiøse.
Men du mindede mig om den, jeg engang var.
Det må du også gøre for alle de andre. Vil du gøre det for mig?
Typisk. Du snyder mig for martyrdøden.
- Held og lykke, broder Constant. - I lige måde, general Riose.
Vent.
- Vil du stadig vide, hvad jeg hedder? - Ja, selvfølgelig.
Hope.
Er det rigtigt?
Nej.
Men ville det ikke være vildt?
Hvad så med den vin?
Sareth.
Imperium.
Kom så.
Vent. Hvor er Rue?
Hvis hun er sammen med Skumring, er hun død. Sareth, vi får kun én chance.
- De kan ikke undgå at finde os. - Hvem siger, at vi gemmer os?
Jeg har gemt den her, til jeg havde noget at fejre.
Det har jeg nu.
Vi bliver ikke gamle med hår ud af ørerne.
For nogle uger siden regnede jeg med at dø i en fangekoloni.
At gå ned med skibet... Det er der i det mindste noget poetisk over.
Ham nede på planeten...
Glawen.
- Det gør mig ondt, at du måtte gøre det. - Han vidste, at det var håbløst for os.
Os to mod historiens tunge åg.
Imperium ville ikke skåne os.
Men der var en ærefuld død.
Og jeg fik skubbet Dag ud ad en luftsluse.
Okay. En skål for dem, der skål dø.
Jeg kan en bedre.
Skål for dem, der kæmper og siger fra.
- Den er fantastisk. - Wow.
- Den er meget kompleks, ikke? - Jo, der er virkelig dybde.
Man kan virkelig smage... Der er en sødme, men den...
- Det er rævepis, ikke? - Jeg tror, der er gået prop i den.
- Du har opbevaret den forkert. - Nej, det tror jeg ikke.
Den smager som...
Den smager bare som...
Hvad hed det rædsomme væsen på dit skib?
Hvem? Beki?
Ja.
Vinen smager som Bekis røvhul.
Det gør den. Ja, det skåler vi for.
For Bekis røvhul.
Det er bekræftet. Redningsfartøjerne er ude af drift. Ingen overlevede.
- Det gør mig ondt, lady Demerzel. - Et øjebliks stilhed, tak.
- Hvad er der, kaptajn? - Om forladelse, lady Demerzel.
Borgere på Trantor.
Vi har en trist nyhed til jer.
Min broder Dag, Cleon 17., er død.
- Få dem straks anholdt. - Nej.
Vi eskorterer dem sikkert tilbage til paladset, hvor jeg taler med dem alene.
...som min brud.
Hvis hun vil have mig?
Det vil jeg, broder Daggry.
Afbryd transmissionen.
Vent.
Det er ikke Daggry og Sareth. Det er hendes tjenere.
Ansigtsforvrængere.
Men hvor er de så?
Demerzel?
- Hvor er du? - Anhold straks de svindlere.
Det ved du nok godt.
Jeg ved, at du dræbte Skumring.
Dræbte du også Dag?
Nej. Men dine handlinger tvinger mig til det her.
Jeg er nødt til at finde og fange jer. Det er jeg programmeret til.
Er der ikke plads til fortolkning?
Hvis vi bliver dræbt, vender folket sig så ikke mod Imperiet?
De ved allerede, at du jog os ud.
Gør det ikke værre.
Der kommer en ny Daggry-klon,
og befolkningen glemmer den kortvarige tilknytning til jer.
Det er jeg ikke så sikker på.
Jeg synes, vi har en god historie.
Den kommende kejser, der flygter med sin brud og...
...en naturligt undfanget arving, der...
...i dette øjeblik vokser i hendes liv.
Er det rigtigt?
Skal jeg være far?
Din arving er blot en klynge af celler, der deler sig
Der er så meget, der kan gå galt.
Selv hvis barnet overlever, kan det være svagt. Uegnet som leder.
Han behøver ikke at lede.
Han skal bare være elsket.
Jeg ved godt, at det altid er svært at kende dine sande følelser,
men jeg håber, du er glad på mine vegne.
Og jeg håber, at du også bliver lykkelig, Demerzel.
Af hele mit hjerte.
Du var god ved mig.
Det nærmeste en mor, jeg har haft.
Jeg ved godt, du er programmeret til det, men tanken om dig på den måde er rar.
Selv uden programmeringen.
Gæt, Salvor.
Kat.
Du har gættet rigtigt ti gange i træk. Hvad er din rekord?
Jeg har aldrig kedet mig nok til at finde ud af det.
- Hvad er det for en kat? - En biskopklo.
Jeg ved ikke, om det egentlig er en kat. Det er mere en slags øglekat.
- Æder den mennesker? - Den elsker mennesker.
Især børn.
Brusken i deres ører. Knoglemarv.
Hvem vil prøve?
Hvordan har du det?
Jeg føler mig afklaret. Som Thalis sagde. For første gang i lang tid.
Hvor gammel tror du, hun var?
Mindst flere hundrede år.
Da hun klargjorde mig...
...kunne jeg fornemme et svagt ekko af alle dem, hun havde taget før mig.
De gik langt tilbage.
- Lad mig tage den. - Tak.
- Er alt i orden, Josiah? - Der er noget, jeg må fortælle dig.
- Gaal. - Hvad?
Der er noget. Noget...
Hun er...
Undskyld, mit barn.
Hun gemte sig i mit hoved.
Hvem, Josiah?
Tellem. Hun må være hoppet over i ham, da hun var ved at dø.
- Jeg prøvede at blokere. Sig til Gaal... - Det gør ikke noget.
Hun er så svag nu. Jeg kan mærke, at hun dør sammen med mig.
Bange. Kæmpende. Bange.
Men det er jeg ikke.
Salvor, se på mig.
- Det er ikke... Hjælp! - Hjælp mig.
Hjælp os!
Du lærte os at håbe. Du må ikke forlade mig nu.
Mor.
Forstår du ikke, hvad det betyder?
Det betyder, vi ikke er fanget.
Du havde ret. Fremtiden kan ændres.
Du kan stadig få den på ret kurs.
Jeg har fuld tiltro til...
Nej, nej.
Salvor, kom nu! Kom nu. Nej.
Salvor.
Salvor!
Nej, kom nu. Nej.
...en af Stiftelsens hellige brødre til dens vilje.
Lad mine øjne, som er åndens øjne, kun kigge mod fremtiden,
som ånden gør for at finde...
Lad mit hjerte...
ILTNIVEAU
Hallo?
Klerk?
Godt se dig, broder. Hvor er Hober?
Han...
Er du den eneste overlevende?
Nej.
Jeg er ikke den eneste.
Hvem ellers?
Boksen er i stand til mange ting.
Det har I selv set. Den er større, end den ser ud.
Rejs dig, broder.
Det var altid planen.
Terminus skulle ofres, så Stiftelsen kunne overleve.
Hvad laver du?
Det ved jeg ikke.
Jeg leder vel efter et tegn på,
at Salvors død skubbede planen tilbage i en bedre retning.
I nutiden kan vi ikke vide,
om en enkeltpersons handlinger sidenhen fører til en specifik begivenhed.
Det forstår mit hoved godt, Hari.
Men mit hjerte...
I hjertet har jeg behov for, at Salvors død gør en forskel.
For hvis den ikke gør...
Så bliver livet uudholdeligt.
Vi prøver at redde menneskeheden og kan ikke engang redde dem, vi elsker.
Der går ikke en dag, hvor jeg ikke tænker: "Hvad nu, hvis Yanna havde overlevet?
Hvordan ville vores datter være?
Havde vi været lykkelige?
Ville lykken have gjort os magelige?"
Man tager smerten og spekulationerne...
...og væver dem ind i en fortælling, der driver en fremad.
Vi mister flere endnu undervejs, Gaal.
De tab gør en forskel, hvis vi sørger for det.
Du var død, hvis ikke Salvor havde grebet ind.
Jeg havde for længst givet op, hvis ikke Yanna havde ofret sig for mig.
Jeg kæmper videre, fordi Yanna ikke kan.
- Forstår du det? - Ja.
Sig, at planen stadig kan virke, Hari.
Planen kan stadig virke.
Tror du virkelig på det?
Et uendeligt antal måder at nå frem til det uundgåelige på.
Ved I, hvem I er?
Jeg er broder Dag.
Jeg er broder Daggry.
Jeg er broder Skumring.
Vi er Imperium.
Og ved I, hvem jeg er?
Du er Demerzel.
Rigtigt.
Jeg har altid været her, som jeg altid vil være det.
Det her er uden fortilfælde, Imperium.
Jeg har aldrig før skullet overføre eksponenter af jer alle tre på én gang.
Det skal ikke tage modet fra jer.
Jeg har netop erhvervet et meget magtfuldt, nyt redskab.
Kan du forstå det, Demerzel?
Ikke det hele.
Ikke endnu.
Men jeg kan allerede se, at der er en masse godt forude.
Hvad så nu?
Vi skal have dig til fremtiden. 150 år længere frem,
hvor du står over for Muldyret.
Han kan ikke være sikker på sejren. Den gave har Salvor givet os.
Skal jeg lægges i kryosøvn igen?
Jeg har sikret mig, at kapslerne fungerer.
Hvad med Den Anden Stiftelse?
Hvem underviser dem og forvandler dem til den hær, vi skal bruge?
Det gør jeg.
Jeg våger over dig, mens du sover.
Mentalisterne træner dem, og jeg lærer dem om psykohistorie.
På Synnax tilbad dit folk den sovende.
En gang om året kommer den sovende frem, vurderer galaksens tilstand...
...taler til sin menighed
og giver dem inspiration til at komme gennem den næste cyklus.
Mentalisterne får brug for en helt særlig leder. Der havde Tellem ret angående dig.
At blive en gudinde.
- Det bekymrede Salvor. - Med god grund.
Glemmer du, at du spiller en rolle, er du fortabt.
Du vil have mig til at vågne hvert år, indtil du ikke længere er her.
Der er to kryokapsler om bord på Beggar.
Vi behøver ikke at starte den søvncyklus nu. Vi kan vente et år.
De lærer dobbelt så hurtigt, hvis vi underviser dem sammen.
Hvis Salvors offer lærte mig noget, er det, at jeg ikke kan klare det alene.
Det er for meget for én person. Jeg beder dig, Hari.
Tving mig ikke til at forlade den eneste familie, jeg har tilbage.
Kom med mig.
Måske kan jeg en dag konfrontere Muldyret.
Men hvis chancen er der for en konfrontation
med en anden Hari Seldon ved en senere krise end den...
...ved vi godt, at du er den eneste, der kan klare den.
Godt.
Jeg kan mærke, at dit hjerte hamrer, Hari. Du skal ikke kæmpe imod.
Kæmp ikke imod. Bevar roen
Bare bevar roen.
Du kan trække vejret. Kæmp ikke imod.
Du kan trække vejret i væsken.
Husk at tælle primtal.
Jeg... Hvor langt nåede vi?
86.990.413.
- Seksogfirs millioner... - Seksogfirs millioner,
...ni hundrede og halvfems tusind,
- fire hundrede og treogfyrre. - ...fire hundrede og treogfyrre.
Seksogfirs millioner, ni hundrede og halvfems tusind...
Jeg elsker dig.
...fire hundrede og enogtres.
Vi skal udrette noget smukt sammen.
Hvordan kunne der være ingenting og så pludselig noget?
Luk øjnene, lyt til mine ord, og drøm.
152 ÅR SENERE
Jeg så hende igen.
Hun besøgte mig i tusind drømme.
Nu er hun her.
I vores tid.
I struben på mig.
Jeg må finde Gaal Dornick...
...før hun finder mig.
Jeg må udslette hende...
...om så jeg må brænde alt ned for at gøre det.
Tekster af: Eskil Hein