ПО РОМАНИТЕ НА АЙЗЪК АЗИМОВ
- Станала си по-рано от обичайното. - Странни сънища.
Караници с непознати.
Заради мястото е. Пропускливо е за чужди сънища.
Добре че не съм менталист.
Ще се разходя.
Винаги ли ставаш преди изгрев?
Исках да огледам брега.
- В спомените на майка ти има много вода. - Как го направи?
Наричаме го "безгласие". Не изричай мислите си, предай ги без глас.
Не така. Говориш на висок глас наум.
- Каква е разликата? - Огромна.
Телем ни научи да се концентрираме чрез музика. Ето го моя тон.
Ако мисля как звучи, става безгласие.
И ти имаш тон.
Тук всеки има.
Имам свирка.
- Не знам кой е тонът ти, но не е това. - Не се изненадвам.
- Телем ли те научи на всичко това? - Донякъде.
Винаги съм можел да чувам мислите на другите.
Затова имам белег.
Мога да ти покажа.
Не!
Татко!
Не им харесваше, че чета мислите им.
Обвиниха и близките ми.
Телем те е спасила.
Тя спаси всички ни.
Много е тихо.
Всички разговарят, но с безгласие. На глас е невъзпитано.
Казвам им, че се интересуваш от тях.
Видях и усетих всичко, което са преживели.
Толкова болка, страдание.
- И облекчение. - Разбираш защо се налага да се крием.
Знаем много. Кога владетелите лъжат, кога съпрузите мамят...
Отношението към нас е различно.
Или ни почитат като богове сред хората, или сме като вълци сред стадото.
Но хората бързо забравят боговете си.
А имат ли те за вълк, ще те убият.
Шайка се събира бързо. Лепва ти етикет - "дявол", "враг".
Следва саморазправа. Като с Джозая.
Харесвам плана си да живеем в уединение.
- Трябва да ни помогнеш. - Заради твоята психоистория.
Чува се отчетливо в ума й.
Първа криза, втора криза. Фондация да измести рухнала империя.
Твоят План ли ви накара да ни търсите? В него "Фондация - 2" ли сме наречени?
- Основателно предположение. - Далеч не е предположение.
Тази битка не е наша.
Не ми пука за Империята, нито за фондациите ти.
- Няма да сме твоя армия. - Остава ви да сте жертви.
След много години на власт идва менталист като теб.
Наричат го Мулето.
Ще разруши всичко, изградено от вас тук.
- Гаал го е видяла. - Как така?
Видяла си бъдещето?
Знам, че видът ни има много дарби. Но да предсказваме бъдещето?
- Не. - Грешиш. Гаал наистина вижда бъдещето.
Може да ти покаже.
Мога да позная лъжа.
Хайде.
Нямам възражения.
Но аз имам.
Лъжа ли?
Усети го. Разбра, че е истина.
- Салвор знае ли? - Да.
- Изглеждате връстнички, но ти е дъщеря? - Да, малко е неприятно.
Не ми разказвай всичко, сподели само чувствата си.
Искаш да я спасиш, разбирам. Обичаш я.
Тъкмо се намерихме.
Усещаш, че трябва да я обичаш, но се чувстваш особено, объркана си.
Плът от плътта ти... Наистина е трудно.
Не приемам идеята за неизбежно бъдеще. Ти също недей.
- Действията ни все пак значат нещо. - Много ми се иска да го вярвам.
Но ако онова, което ти показах, не е бъдещето, какво е?
Твоят Хари казва, че това ни чака.
Но нито аз съм сигурна, нито ти. Прокарано е през неговите възприятия.
Докато не си готова да провериш на какво си способна,
няма да знаеш какво точно е видението ти, а аз няма да мога да ти помогна.
Трябва да мисля за своите деца.
Днес е рожденият ден на Салвор.
Добре дошли на Трантор. Всеки момент ще сме на станцията.
Да ви помогна ли да излезете от камерата?
Да, благодаря.
Аз съм брат Констант. Как е името ти?
Ярко-Светеща.
Много е красиво.
- За пръв път виждам хуманоид. - Ние сме хора.
Да, знам, просто...
Не очаквах плодът на генното инженерство да е така изящен.
И до днес усъвършенстваме процеса,
макар Императорът да положи началото преди 600 г.,
когато започнахме да му служим.
Невероятна гледка! Трантор ли е център на галактиката?
Не буквално. Тази функция принадлежи на свръхголяма черна дупка.
Но и образно казано да е, пак се съмнявам.
Как може такава империя да западне!
Животът замира първо в покрайнините.
Минава още доста време, докато разрухата стигне до центъра.
Добре дошли на Трантор, гордостта на галактиката.
Дали императорът ще приеме мисията ни?
Най-вероятно е да се противи.
Добре дошли на Трантор, окото на Империята.
И в най-смелите си мечти не се надявах отново да видя това.
Извинявай, прозвуча странно. Аз...
Като бях малка, си го представях.
На линията.
Добре дошли. Заповядайте.
Цел на пътуването?
Пратеник съм на Терминус, представител на Външния периметър.
- Целта е дипломатически контакт. - Периметърът? Екзотично!
Империята обаче вече не признава много от планетите там.
Да, нарича ги "варварски светове".
Именно за да изясним този въпрос, идваме ние, варварите, Тимандра.
Издавам ви временна виза. Вкарах ви в системата.
Утре идете в Службата за чужденци.
На скенера.
- Не разбрах, че сте двама. - Не сме женени.
- Вписана сте в неговата виза. - Благодаря, Тимандра.
Беше ужасяващо дружелюбна.
Вървете!
Тук пише, че хотелът ни е "Сънсайд Стейшън 1,12".
- Уважавайте и се наслаждавайте. - После ще идем там.
Да си мисионер, няма много плюсове.
Но тази вечер сме в Окото на империята
изцяло за сметка на Пророка.
Поразително спокоен си за човек на планета с враждебни медиуми.
Гаал ще се оправи с Телем. Аз само бих ни навредил.
Натопил съм крака в приятна, хладна вода за пръв път от почти два века.
Вярно! Чисто новите стъпала, с които не помниш как си се сдобил.
Затова си дошла.
За лека инквизиция.
Ти беше безсмъртен. Или почти.
Да се въплътиш в тяло, те прави по-уязвим.
Защо го е направила? Която и да е тя.
Подозирам, че си дошла да ми кажеш.
Не знам. Не виждам никаква полза.
Вероятно е било нужно за евангелието ми.
Всяка месианска история изисква смърт и възкресение.
Вече си имал своето възкресение - Трезора.
Добре. Залагаш, че това е верният отговор.
Обратното.
Някой се е притеснявал, че ще сведеш всички до бройка, ако не внимаваш.
Може би някой е искал да заложиш кожата си в играта.
Не ме харесваш.
- Не съм го казала. - Мислиш, че влияя зле на Гаал.
Не искам да забрави, че на планетите, които спасява, има хора.
- Тя постъпи жестоко с мен. - Не е знаела, че си буден.
Виждала е какво става - когато се прехвърлих на "Гарвана".
Ако не е знаела, то е, защото не го е премислила.
Гаал ме обвинява за случилото се с Рейш, с тях двамата.
Но аз разбрах за връзката им едва през онази нощ.
Ако не си ти, кой е виновен?
На този въпрос няма еднозначен отговор.
Понякога да се гневиш, е по-лесно, отколкото да приемеш истината.
Истината, че Рейш е знаел всичко, така ли?
Знаел е, че са обречени. Но не е казал на никого и все пак е избрал да е с нея.
Сърцето иска своето.
Всеки от нас понякога се отдава на мечтания.
Боиш се, че Гаал ще стане като мен, ще се изгуби в Плана.
Няма. Не и докато ти си край нея.
Тя много държи на мнението ти за нея.
"Риданието на просяка".
Чудесно.
Това изпадна. Раковина?
Да, вероятно.
Ще влезеш ли?
Имаме кладенец. Водата е в изобилие.
Тази вода е от него. Филтрираме я.
Може да има местни организми, вредни за нас.
Проверявате и за отрови.
Разумно е да сте предпазливи.
Бях груба с Хари.
Идвам да се извиня.
- Опитва се да спаси човечеството. - Аз също. Онези, които заслужават.
Имам няколко кораба, от тромавите.
С тях търсим хора като нас и ги водим тук.
Имаме и менталистки радар.
Чуваме зрящи, които упорито се опитват да ни открият и да дойдат.
Но корабите ги достигат трудно или късно, за да избягат от преследвачите си.
Принудени сме да слушаме как гласовете им заглъхват.
Съжалявам, но, има решение.
Да, можете да помогнете с хиперкораб, за да достигна до още хиляди зрящи.
Може да работят за нас, да ги усъвършенстваме,
за да променим историята.
Да бъдем праведни.
Щеше ми се Селдън да не е в картинката.
Странен начин да се извиниш.
Ти си единствена по рода си, Гаал Дорник. Не съм срещала втора като теб.
Обикновено, кажат ли ми нещо такова, искат услуга.
Вписвам се в правилото. Но освен че ще искам, аз предлагам нещо.
Да чуя.
По-добре да видиш.
Имаш изключителен ум. Бих искала да го огледам отвътре.
Как...
Това е Синакс! Как успя...
Водата буди ярки спомени у теб. Затова я плиснах, извинявам се.
Умът ти те накара да се потопиш в нея.
Мирисът на раковината в джоба ми помогна на въображението ти.
Дай почва на илюзията и тя става по-силна.
Не можехме да сътворим приятеля на Салвор, Хюго, от нищо.
Лорон трябваше да се превъплъти в него.
А момиченцето на трона?
Не се налагаше да го докосвате, а Хари забеляза, че не хвърля сянка.
Върна ме у дома в детството ми, за да ме направиш по-уязвима ли?
Старият дом отваря стари рани. А при теб раните са в изобилие.
За да е честно, ще ти разкрия моя слабост.
Боя се от смъртта. Изпитвам парализиращ страх, не обичайния.
Сега!
- Накара ме да го взема. - Умът ми не може да мести предмети,
но все едно - ти го правиш.
Не Мулето те е задушило чрез видение.
Умът ти е изохкал и жилите ти са изскочили.
Ти си го направила.
Бърза си.
Виж се! Облекчена, че не си ме разочаровала.
Това е слабост. Хари вероятно я е използвал срещу теб неведнъж.
Все изкарваш, че следвам Хари.
И е така - отпечатъците му са белязали ума ти.
Няма да те приеме за равна нему, макар да го превъзхождаш.
И умът ти е по-добър.
Аз не съм здрава.
Гледам хората си и се питам какво ги чака без мен, кой би ги повел.
- Но теб биха последвали. - Не може да искаш това от мен!
Напротив! Затова дойде тук.
Ако щеш, наричай ги "Фондация - 2", ако не ти хрумне нещо по-свястно.
Ти ми показа бъдещето. Още не мога да се опомня.
Тревожа се, макар да има сто години до идването на Мулето.
Ето какво ти предлагам. Ще ти предам децата си.
Ще те обуча, ще те закаля, за да можеш да ги защитиш.
Същите познания ще помогнат да спасиш и дъщеря си.
А в замяна искаш само...
Тази планета принадлежи на менталистите.
Предложението ми е само към теб.
Хари Селдън няма да участва.
А...
Тук няма нищо. "Дух", потвърди координатите.
Селдън, сега какво?
Имам лошо предчувствие.
"Дух", пусни си автодиагностика.
Да.
Не, няма да ми въртиш този номер!
Мамка му.
Беки! Кротко.
Смятах да се зарея в космоса, без опция връщане у дома.
Не така, Беки, успокой се.
Аз съм само посредник.
Какво е това?
Май мразиш да стоиш на едно място.
Да.
- Как се отпускаш? - Патрулирам.
Едва ли е лесно да мислиш за трета криза, когато Терминус е изправен пред втората.
Те побеждават.
Би трябвало.
Но усещам, че помагам да създадеш армия, която да се бие с хората, които защитавам.
Намерението не е да се бием с Фондацията. Трябва просто да я сръчкваме при нужда.
А Хари Селдън от Трезора не действа ли като сръчкване?
Редактирах основните му познания. Знае само част от Плана.
Но е умен като теб. Няма ли да се досети за останалото?
Какво би направил някой като мен, за да не остави нищо на случайността?
Важно е другият Селдън да не знае за теб.
Жизненоважно! Трябва да е в неведение.
- Но да можеш да го следиш. За сигурност. - Да, желателно е.
Първичният блясък и Трезора са свързани.
Някак си общуват.
Не можеш оттук да шпионираш Трезора чрез Блясъка, нали?
Другият Селдън явно има нещо като двойник на Блясъка.
- Явно имал... - Истината е, че е един. И на двама ни.
Квантов по природа, той е извън време-пространството.
Един и същ обект на две места.
За да го видиш, гледаш в ръката му.
Къде изобщо скрихте Блясъка?
Ако историята те тегли, дърпай! Дърпай!
- Уловихме риба. - Виждам я. Прелест!
Хари, имам предложение.
Докато ние си топим краката, някои преговарят.
Съжалявам, Хари, няма да ти е приятно, но менталистите ще последват само свой.
Ако вярваш, че втората Фондация тръгва оттук, остави ме да ги водя.
Какво ти предложи тя в замяна?
Да ти помогне за спасяването на Салвор?
Убеди ли те, че е възможно?
Тази жена може да посее в ума ти всякаква мисъл.
Може би трябва да го обмислим. На спокойствие.
Какво стана в Макода Меса на Хеликон, Хари? Когато ти беше млад.
Уплашена ли беше, когато я откара насред пустошта
и видя трипръстите следи в прахта?
Виждаш ли какво прави? Не бива да се оставяш в мрежите й.
- Хари. - Проумей го! Ако може да те контролира...
Ако не можеш да се довериш на собствения си разум, какво ти остава?
Хари.
- Добре ли си? - От часовата разлика е.
И може би имам лек махмурлук.
Да ти намерим легло.
Готово.
Лягай.
От добро тесто си, Констант.
Храна. Дали е безплатна?
Ядките в ръката ти струват седмична надница на Сиуена.
Но гледката...
Тя е безплатна.
Каква гледка!
Отражение на Империята, нали?
А аз си мислех, че е като нас,
в една летяща каравана за наслада на зрителите.
Констант.
Имам торбичка вордалинов прашец в подплатата на джоба.
- Знам. Искаш ли да... - Не. Изхвърли го.
Аз нямам сили за това.
Помоли мен.
Това изисква сила.
Повече от век съм пияница и наркоман.
Време ми е за нещо ново.
Хари Селдън ми наля вино,
нищо не може да се сравни по вкус!
Така си е. Татко не си го признава,
но знам, че и той се вълнува от присъствието на Пророка.
Планът му има цел, а всички ние - роля в него.
Сърмак може да не разбира, но вярата ти е важна.
Така е. Тя е чиста.
Със сигурност - по-чиста от моята.
Съмнявам се, че през всичките тези години ме е крепила именно вярата.
Не разбирам.
Когато Хари Селдън излезе от Трезора, аз го видях с очите си.
Присъстващите там имахме доказателство.
Но ти, твоето поколение,
имате само преразкази от втора и трета ръка.
Фолклор.
Това е разликата между убедеността и вярата.
Аз съм убеден в онова, което съм видял. За вярата е нужна по-голяма отдаденост.
А ти, Констант, винаги си имала вяра.
Пред нея моята убеденост бледнее.
Честито, кларик Верисоф.
Посещението ви на Трантор е удължено безсрочно.
Свикал е Галактическия съвет? Патрициите няма да напуснат дома си.
Лешояди, надушили мърша. Но още никой не е умрял.
Поданици на Империята...
Едва ли някой съвременник помни защо е изградена тази арена.
За кървави спортове.
Транторианците се скупчвали по тези скамейки, за да гледат битка.
По камъните се дълбаеха улеи,
за да могат слугите да изчистят събралата се кръв.
Но аз ви призовах за друг вид смесване на кръв.
Това бе любимата арена на Уиносет, майката на Клеон Първи,
последната галактическа императрица.
Когато Генетичната династия - моята династия - наследи тази на Клеон,
паметта на Уиносет потъна в забрава.
Но ние слагаме край на това.
Императрици и императори се превръщат в статуи.
Самият аз съм позирал за няколко. Сигурно сте ги виждали.
Но аз съм и човек.
Сърцето ми бие като вашите.
Позволете ми да ви представя човека,
който кара сърцето ми да бие учестено.
Това е Сарет Първа.
Кралицата на доминиона Облак.
Уиносет няма да остане последната императрица на Трантор.
Поклонете се на новата си императрица Сарет Първа.
За онези, които се нуждаят от разяснение: слагам край на Генетичната династия.
Поне похапнахме добре, докато траеше пирът.
Благодаря на императора за приветствието.
Тръпна да управляваме заедно.
Искам ти и всички вие да знаете, че с клетвата си не се венчавам за едного,
а за целия народ на Империята.
И обещавам гласът ви да бъде чут.
Исканията ви са дълг за нас. Нуждите ви са наша задача.
Служим ви. Обичаме ви. Принадлежим ви.
Хуманоиди.
Кой си ти?
Защо оскверни Домашния рояк?
Тръгна си просто така!
Не можеш, ние имаме нужда от теб.
Нужен си на Гаал.
Обезпокоен си от думите на Телем. За Макода Меса ли беше?
Предупреждение. Не можех да се отърся от спомена.
Оказа се, че е била тя.
Изрязала го е от съзнанието ми,
за да го захвърли кървящ пред всички.
Не знаех.
В мига, в който кацнахме, аз... Знаех си, че всичко ще ми се изплъзне.
Хари...
Целта им е Блясъкът.
Той е на "Просяк".
Гаал го скри. Не знам къде.
Ще има друга форма.
Намери го и го пази. Пази и Гаал. Нужна си й.
Говорих с него. Не е на себе си. Трябва да...
Мен ли чакаше?
Да, аз...
Не знам какво ще стане с Хари,
но не може постоянно да мислим единствено за Плана.
Има и други неща в живота.
Честит рожден ден.
Това е плод.
- Приготвила си ми подарък. - Да.
Как разбра?
От Телем.
Благодаря ти, Гаал.
Можеше да ми кажеш.
Не исках да те притеснявам.
И имам рожден ден само ако броиш соларните цикли на Терминус.
А не сме на Терминус.
Да...
Всичко щеше да е различно, ако бях отишла там.
Добре че си била с Мари и Абас.
Жалко, че не мога да им благодаря.
Спокойно.
Вече не съм там.
Тук съм.
- Да. - Това е важното.
Не.
Той е.
Заминава ли?
Гледат как отлиташ с кораба.
Салвор се разтоварва с цветисти псувни.
Лорон ще откара "Просяк" извън полезрението им
и ще кацне, за да продължим претърсването му.
- Ще намерим твоя Първичен блясък. - И ще го унищожите.
Да, с голямо удоволствие.
Гаал е истинска ясновидка.
Хари, нямам нужда от твоя калейдоскоп.
Днес се разделихме насред скандал.
- Ти ли ме накара да си тръгна? - Хубав въпрос.
- Не е в твой стил да бягаш от спор. - Какво следва?
Да се моля за милост?
Не понасяш хората, които не са като теб, нали?
Изучаваш зависимости.
Знаеш как постъпва твоят вид - насилие срещу всяко отклонение от мнозинството,
експлоатация, жестокост, тайни, убийства.
Ти ли отричаш убийството? Лицемерка.
Това не е убийство. Не бих убила свой.
Гаал ще разбере. Салвор също.
Аз контролирам познанията на Гаал и Салвор.
Ще им предам нашата философия за смъртта.
Убиваме само при нужда.
За прехрана и самозащита.
Първо ще ме удавиш, нали?
Ами, да.
Веник.
Така няма да спреш Плана. Още имам вяра.
Аз вярвам в Гаал.
Изчакай го да умре.
Хари, връщай се в укритието.
Хари, недей!
Харитън Селдън!
Безопасно е. Има последователност. Изчислих траекторията и я последвах.
- Какво? - Не я ли виждаш?
Дръпни се.
- Д-р Селдън? - Д-р Тадж, надявах се да ви видя.
Трябва да обсъдим последната ви публикация за предсказанията.
Предсказания ли?
Тревожим се, че изводите ви ще бъдат разбрани погрешно.
- От кого? - От Империята.
- "Всички империи рухват"? - Е, и?
Предсказвате бъдещето, промени в авторитетни институции,
споделяте идеи, които водят до размисъл, нови идеи, дебати.
- Нали това е целта на университета? - Империята несъмнено ще възрази.
- И има сериозни мотиви. - Значи...
За вас е предателство да кажа "Всички империи рухват"?
Говорите за силата на големи групи да направят промяна.
Говорите за...
- Еволюция. - Д-р Тадж, разговаряхме миналата седмица.
Аз съм д-р Яна Кайн. Търся си кабинет.
- Д-р Кайн? - Администратор ли сте?
Представлявам интересите на Империята. Идвате от университета на...
Колда. Анализ на вероятностите и визуализация на данни.
Ако нямате свободни кабинети, ще деля с някого. А, ето един!
Този е моят.
- Съжалявам, очаквахме ви утре. - Мракът създава тягостно чувство.
Но гравитацията е лека. Противоречие!
Няма да ползва кабинета ми!
- Д-р Кайн. - Наричайте ме Яна.
Не ви съветвам да споделяте кабинет с д-р Селдън.
Най-сетне сме на едно мнение.
Веднага успях да ви обединя срещу себе си.
Не се тревожете за психоисторията, д-р Тадж.
На този етап не е нещо повече от описание на база данни.
Може да рухне всеки момент.
Ще кажа на декана, че сте тук.
Хари с радост ще ви помогне да се настаните.
- Какво? - Не се тревожете.
Теорията ви е гениална.
Трябва да я приложим в практиката.
Заедно ще извършим велики дела.
Как ти беше името?
- Бюджетът не стига. - Прилагаме алгоритъма 5 г. назад.
За същата група.
- Ще сравним с реалните данни. - Да.
Гениално.
Е, отново стигнахме до съгласие.
Извинявай, но не искам да говорим само за работа.
Защо не? Интересно е.
Да, аз... Не, не исках... Да, интересно е.
Чудех се дали...
Има ли г-н Кайн у дома, на Колда?
Разбира се.
Добре.
Но защо питаш за баща ми?
За баща ти ли? Имах предвид...
Разбрах те отлично.
Значи митовете за Хеликон са верни.
Сребристата лунна светлина превръща и най-големите циници в романтици.
Такава е легендата.
Тогава утре, ако изпитваш същото и на дневна светлина,
може да планираме среща.
Може.
- Теоретично е възможно, ако си съгласен. - Живея, за да се съгласявам.
Яна!
- Здравей. - Ела.
- Виж. - Какво?
- Готова ли си? - Да.
- Успял си. - Груб прототип е, но...
- Ще проработи. - Да.
Знаех си!
Идеята е гениална.
Визуализация на данни.
- Съхранението им в квантово устройство. - С твоята теория.
Благодарен съм ти.
Днес явно е голям ден.
И аз имам изненада за теб.
Готов ли си? Отваря се без комбинация.
Наистина ли?
Кога...
- Момиче е. - Момиче.
След седем месеца.
Яна.
- Глупости. - Голям шанс е.
- Наясно сте. - За вас!
- Да ме разкарате! - Не викай така в коридора.
- Какво става? - Дойдох с добра новина.
Предложение за професорски длъжности и за двама ви.
В Стрийлингския университет на Трантор.
В сърцето на Империята.
Имам заповед да спра финансирането и да прекратя работата ви.
Но ако заминете, ще може да продължите.
Империята иска да прегледа откритията ви и да прецени приложението им.
Приложението им ли?
На Империята нямаше да й пука, ако не шепнехте в ухото й.
Говорите така, сякаш сме отделни единици.
Всички сме част от Империята - тази институция, всичко.
Дори не си правят труда да прикриват следите си.
Научете шпионите си да връщат вещите по местата им.
Изобретенията ви са собственост на университета. Укриването им е кражба.
Устройството още не работи.
- В момента е преспапие. - Няма значение!
Имате предложение. Условията са отлични.
Само глупаци биха отказали.
Обсъдете го.
Убедете го.
Тя е глист, който пълзи по краката на властимащите.
Дано по-бързо се шмугне в задниците им.
Казали са й да им осигури или Селдън, или устройството.
Ако не го направи, ще я убият.
- Нищо чудно. - Да обмислим предложението.
Тя е взела решение.
Не я съжалявай. "Всички сме Империята".
Хари, престани. Чуй ме.
Да, Стрийлингският университет е в сърцето на Империята.
Идеално място за пробождане с нож.
Какво?
Цитирам писател от Колда - Горик Тарка.
"Боговете са създали виното за тези, които не могат да отмъстят."
Империята иска да ни навреди, нека я изпреварим.
Горик Тарка е безразсъден.
Всички хеликонци сте такива. От гравитацията е.
Животът ви преминава под лунна светлина.
- Яна. - Ще им го дадеш ли?
- Ще го счупя, ще го изпусна, ще го смажа. - Не. Недей!
Д-р Тадж се бори за живота си. Отчаяна е.
Ще намери начин да го вземе.
Тук е по-опасно от Трантор.
Не мога да работя там. Ще се задуша.
Тогава го скрий много добре.
Яна.
Елате с мен.
Яна?
Каза, че ще бъде с теб.
Че ако ти дам устройството, ще я доведеш.
Имам по-добра идея. Дай ми Блясъка и ще сляза от колата.
Тя ще те закара при нея. Чака те.
Чака те. Виждаш ли?
Добре.
Смяна на дестинация.
- Какво направи? - Идваш с мен.
Не се разбрахме така.
За човек, който рови в чужди данни, не пазиш своите добре.
Искаш да се отдалечим от Яна ли?
Яна е мъртва.
- Не, Хари. - Мъртва е.
Детето ни няма да се роди. И ме пращаш в смъртоносен капан.
Какво дете?
Във вързопа има камък, не е прототипът.
Тя е жива. Виж.
Това е запис.
Жива е, Хари. Образът е реален.
В стая под наем в центъра е. Ще ти дам адреса.
Усетих как умря.
Ти си човек на науката.
Не вярваш във връзката между влюбените, които усещат болката на другия.
Тя не вярваше в брака. За нея беше сертификат, издаден от Империята.
Предпочиташе нещо практично.
Беше бременна. Детето щеше да ни свърже завинаги.
Съобщи ми новината, като ми даде това.
Чрез него усещах как бият сърцата им - нейното и на бебето.
Ето тук, на гърдите си.
Туптенето спря изведнъж, малко преди да ми поставиш ултиматума си.
Снощи и двата сигнала заглъхнаха.
Какво се случи?
Дай ми Блясъка и всичко ще свърши.
Заключих предпазителя.
Хари, тя не биваше да умира.
Изисках правителствена собственост.
Тя оспори правата ми. Изненада ме.
- Пистолетът е гръмнал сам? - Разбира се!
Не можеш да лъжеш. Вените на врата ти пулсират.
- Защото съм уплашена. - И с право.
Какво е това?
- Овчарски кучета. - Какво?
Ти уби Яна.
Оправдай се.
Спаси живота си.
Хайде, побързай.
Кучетата ще ги подкарат насам.
Нямаше причина тя да умре. Исках само прототипа.
Тя се възпротиви. Провокира ме.
- Завързана за стол? - Не подозирах какво ще стане!
Това ли успя да измислиш?
Не си виновна, защото не си предвидила какво ще се случи.
Забавно е, защото този въпрос изниква често в живота ми.
Лунни птици.
Да, излитат от онази скала.
Планетата и луната имат обща атмосфера.
Птиците могат да пасат на луната, ако се откъснат от гравитацията.
Нужни са огромни усилия, невероятна сила и скорост.
Хари, не си на себе си. Отмъщението не е в природата ти.
Не, но беше присъщо за Яна. Правя го за нея.
Хари, и ти ще умреш.
Примамлива идея.
Стрийлингската библиотека е най-голямата на Трантор.
Приготвихме текстовете, които поръчахте.
Горик Тарка от Колда е необичаен избор за учен.
ГОРИК ТАРКА ОТ КОЛДА
Препоръча ми го приятел.
Благодаря ви. Ще ми свърши работа.
Превод на субтитрите Анна Делчева