ЗА МОТИВАМИ РОМАНІВ АЙЗЕКА АЗІМОВА
ФУНДАЦІЯ
Ти мені віриш?
Краще б я ніколи тебе не зустрів.
Але ти мене зустрів. І тепер ми тут,
і доля всієї галактики залежить від дій однієї людини - тебе.
Річ...
Навряд чи я зможу це зробити.
А ти, як ніхто інший, знаєш, що стоїть на кону.
Ти вчинив з нами мерзенно.
Розумію. Сердься, тобі полегшає.
Я не серджуся. Я...
Я люблю тебе.
Я знаю, синку.
Давай.
І одразу прямуй до кріокапсули. Вона запрограмована під тебе.
І не затримуйся, щоб попрощатися з нею.
Не втягуй її в це.
Річ.
Я досі бачу сон?
Це не сон.
А чому ж ти живий?
Я не живий. Я помер на «Визволенні».
Ти всіх обдурив.
Люди думають, що тобі не байдуже.
Але правда в тім, що тобі на всіх начхати.
Усі для тебе - цятки на графіку.
Саме тому ти зазнаєш невдачі.
Тобі байдуже, хто житиме, а хто помре.
- Ти не мав померти. - Але ти змінив план.
Ти залучив мене, бо не довіряв мені. Якби цього не сталося - я б жив.
А так мене викинули крізь шлюз, наче сміття.
Щоб мій заморожений труп вічно летів у космосі.
Ти не був сміттям.
Ні.
Я був твоїм сином, і ти дав мені померти.
Та чому я дивуюся? Ми обидва знаємо, що це не вперше.
Усе добре?
У нього понад століття не було ніг.
До речі, про ноги: як ти їх надбав, Гарі?
Я ж казав: не знаю. Калле направила мене у Світ Уни.
Як? Ти був у Первинному Світлі.
Вона явилася мені. І на той час я давно був несповна розуму.
Вона натякнула, що є проявом самого Первинного Світла.
Я бачила її. Вона така ж матеріальна, як я, та датчики показали - не жива.
А я - живий?
Так.
Моє тіло таке саме, як перед смертю.
Я зайшов у печеру з Калле. Стояв у темряві, невагомий, і чекав.
А потім прокинувся поряд з тобою, хребтом відчуваючи гравітацію.
Вона тебе клонувала.
Отже, через півтора століття в генетичної династії є конкурент.
Я усвідомлюю іронію ситуації.
Хтось хоче, щоб у тебе було тіло.
І це після всього, що тобі довелося здолати, щоб перетворити себе на ідею.
Подивіться. Я засікла передачу даних.
Фундація розрослася на всі світи Провінцій.
Психоісторію продають як магію.
Вони продають тебе. Пророка.
Не мене. Його. Іншого Селдона.
І цього було не уникнути. Люди люблять вклонятися.
Наближаємося до Іґніс.
Спускаємося на Іґніс.
Якщо ти знов не викрав мій корабель.
Іґніс. Тисячу років тому тут була Імперія.
Різні форми життя, але людей нема, відколи Імперія звідси пішла.
Якщо тут нікого нема, хто ж нас кличе?
Входимо в атмосферу.
- Чорт! - Що?
Негативні іони в атмосфері спричинили перезапуск системи.
Що це значить?
Що двигуни вимкнулися, і я планерую.
- Це погано? - Так!
- Зможеш нас посадити? - Тихо!
- Дерева! - Знаю!
Ну, давай!
Ти поранився?
Трохи. Давно не відчував фізичного болю. Він збадьорює.
Хіба що в малих дозах.
Проведи діагностику. Я повернуся.
Куди ти?
У джунглі. За посадкою спостерігали.
Може, спочатку допоможеш полагодити корабель?
Ми наробили багато шуму.
Якщо нас шукають, краще зустріну їх зовні, ніж тут.
Чорт! Трап було пошкоджено під час посадки. Вийду через шлюз.
Ти дозволяєш побаченому у видінні впливати не тебе. Не треба.
Я знала, що легко не буде.
Вони хочуть заборонити всі записи замаху на вбивство.
Так. Про записи зі спальні Імперії годі й питати.
А по моїй сім'ї щось є?
Нічого, Домініон. Вибачте.
Дякую, Марклі. Скоро ми знову до тебе звернемося.
Замах стався у спальні Дня.
Доведеться проникнути туди й подивитися.
Це точно єдиний спосіб?
Ти не хочеш, щоб я віддавала своє молоде тіло за інформацію?
Не хвилюйся, Ру. Я віддам не більше, ніж захочу.
Хоч би не це. Я дивуюся, де ділася сором'язлива й сумна принцеса Сарет.
Померла з іншими членами сім'ї.
Вона хоче злягатися.
Як ви й сподівалися. Вам потрібен союз не лише на папері.
Так. Усе складається, як треба. Але я...
звик робити це з тобою.
Ви - чоловік. Ви на будь-кого справите сильне враження.
Вона ще таких не бачила.
Це правда.
І оскільки вона сама запропонувала - буде готова. Можна не затягувати.
Я відчуваю, що ви теж готові.
- Я буду поряд. - Добре.
Думайте про мене.
Заходьте, Сарет. Я вас чекаю.
Дякую, що погодилися.
Я розумію, що романтика важлива для юних леді.
Святая святих. Можна зайти?
Прошу. Роздивляйтеся.
Ого. Погляньте лише на себе. Ви - не абищо.
Дякую.
Його ремонтують?
Цвіль. Паразити.
Зображення старе. Спочатку на ньому був Клеон І,
але його оновлюють для кожного Дня, щоб підкреслити його конкретний внесок
в Імперію.
Над вами - орбітальні кільця? Дуже драматично.
Їх почав будувати мій брат. А я закінчив роботу.
Їх видно значно краще, ніж я думала.
Спочатку планувалося, що їх не буде видно з поверхні.
Та я захотів, щоб люди бачили ці арки, наче кайдани на цьому світі.
Громадянам потрібне нагадування, що вони живі лише тому,
що я так хочу.
Ваша аура. Вона на вас і в інтимні миті?
Завжди.
Це підвищує градус? А що як ви захочете,
щоб вас, не знаю... відшльопали?
Певно, у вас тут є ляпачки, що лишають відбиток королівського герба
на дупі.
Я накажу, щоб такі зробили.
У вас дуже зручне ліжко.
Є стара приказка про те,
що король ніколи не кладе на подушку легку голову.
Це так?
Просто цим іншим королям потрібні кращі подушки.
Думаю, ви вже комусь говорили цей жарт.
Досі смієтеся з подушки?
Ні, з вас.
Ви ще дізнаєтеся, що коли чоловік і жінка разом,
то, щоб усе пройшло, як слід, чоловік має бути згори.
Я почуваюся дурною.
Ви навчитеся. Лише задеремо вам сукню...
Коліна?
- Ні. - Що ви...
Зараз. Секунду.
Це палець моєї ноги. Отак. Зараз.
- Хочете, щоб я... - Ні слова.
Ви вже це робили.
Чесно кажучи, так - уперше.
Ви граєте зі мною. Я знаю, що у вас був коханець.
Він загинув у аварії, завдяки якій ви посіли трон.
Чомусь я не здивована, що ви стільки знаєте про останні дні моїх рідних.
Ви не хочете сексу зі мною.
Я знаю, чому ви тут. Мене ледь не вбили в цій кімнаті.
То це сталося тут?
Я бачив, як ви походжали тут, уявляли собі, як усе було,
шукали причину невдачі вбивць.
Вам би хотілося, щоб мене вбили, так?
Може, навіть думаєте, що це вирівняло б уявні терези справедливості.
Може, ви заплатили саме за такий результат?
Так! Я намагалася зрозуміти, як сюди потрапили вбивці.
Не тому, що я їх найняла.
А тому, що намагаюся зрозуміти, чи тут безпечно жити.
Ви хоч намагалися подивитися на ситуацію з моєї точки зору?
Ви взагалі знаєте, що таке інша точка зору?
Як вам це знати? Найближчі вам люди і є ви.
Гадаєте, я не можу гарантувати вам безпеки?
Я обшукую кожний кут на Транторі. Я знайду зрадників...
Ви не перший день шукаєте й досі - нічого.
Вибачте, Імперіє, але ви мене не переконали.
Якщо ви відкидаєте мою шлюбну пропозицію - скажіть зараз.
І підпишу собі смертний вирок?
Знайдіть зрадника, покляніться, якщо можете, що я буду в безпеці - і я ваша.
Авжеж можу. Клянуся!
- Тоді я приймаю вашу пропозицію! - А тепер - ідіть!
Ти все чула?
Ні. Я спустилася в кімнати прислуги.
Вона думає, що я вбив її сім'ю. А я звинуватив її в замаху на мене.
Ми посварилися. Ми заручені.
Найкращі побажання.
Щодо вбивства її сім'ї - нема доказів, що ви причетні.
Я про це подбала.
Мусимо бути з нею обережні.
Вона розумна. І має власні плани.
Майбутній імператриці пощастило більше, ніж вона заслуговує.
А ви не отримали задоволення.
ЗА 30 РОКІВ ДО ЦЬОГО...
Дякую, Імперіє.
Просто Клеон.
Як приємно.
Хочу тебе з'їсти. Чому ти така смачненька?
Я їм багато солі, Клеоне.
Добре приправлена.
Як тебе звати?
Ру. Ру Коринфа з Домініону.
Красиве ім'я. Красива дівчина.
Відключу на випадок, якщо й ти захочеш мене на смак спробувати.
Надзвичайно.
Можна перемотати назад? Коли ви обрали мене в Ґоссамерському дворі.
Теперішнє теж стає дедалі цікавіше.
Ми продовжимо пізніше. Очікування - частина насолоди.
Гаразд. Перемотаю назад.
Це комбінація зображень з багатьох об'єктивів у Дворі.
Ось ви.
Думаю, вони намагаються привернути вашу увагу.
Одна зараз шию зверне.
Як сумно.
А що робите ви, щоб привернути чиюсь увагу?
Я? Не відвожу очі від своєї гри.
І це дає бажаний ефект?
Я бачу лише ваші ноги, тож не знаю. Але наш обмін жартами перспективний.
Це я пам'ятаю. Але на цьому мої спогади уриваються.
Тепер можна знову перемотати на секс.
А ти усвідомлюєш, що їх нема? Спогадів.
Ні.
Я простягла вам руку, а потім отямилася в кораблі, що летів додому,
зі слідами укусів на плечі й купою грошей на рахунку.
Усе здавалося логічним. Наче нічого й не бракувало.
Справді?
Я думав, це наче очевидна прогалина, наче...
жмут вати в голові.
Я думала, що оскільки у вас є такі можливості...
Ви ніколи не редагували власних спогадів?
Думала, імператор видаляє ті, яких прагне не зберігати.
Але тоді вони будуть втрачені для історії.
Ні. Вони залишаться в Меморіумі разом з моїми іншими спогадами.
Але це захоплива ідея.
Яка?
Покласти край жалкуванню.
Ви б так учинили?
Нізащо. Я приймаю жалкування.
Хочу пам'ятати вид з вершини гори.
Навіть якщо для цього мушу пам'ятати, як я з неї падала.
Вам пощастило, що ви можете довіряти спогадам.
Бачу, ти погано опанував мистецтво підкрадатися потай.
Чудово. Подумай про...
Кидай.
Руки - вгору. Зніми маску.
Привіт, Сал.
Ні. Ти вже маєш бути мертвий.
- Ти розчарована? - Ні, але...
Але ти - це ти. Тому дивишся в зуби подарованому коню.
«Старець» повідомив, що ти занурилася в кріосон.
Термінус мене вже не цікавив, тож я вчинив так само.
Я передав тобі командування, але я все одно в коді корабля.
Я синхронізував кріокапсулу з твоїм циклом сну в «Старці».
У мить, коли ти повернулась у світ, я теж прокинувся.
Але чому ти тут?
Ти літаєш туди-сюди по цьому квадранту, Сал.
Я засік твою траєкторію зі Світу Уни.
І прилетів на Іґніс на пів дня раніше.
І от я знову чую твій солодкий голос.
Вибач.
Я не хотів нагрубити, коли говорив про Салвор і видіння.
Я лише про це й думаю,
тож нема сенсу казати, щоб я перестала.
Або допоможи, або мовчи.
Головна ідея психоісторії - те, що майбутнє не визначене.
Але всі мої видіння збуваються.
На Синнаксі тобі снилося, як тебе зносить гігантська хвиля.
Цього ж не сталося. Ти тут.
То як дізнатися, які наші дії
змінять долю Салвор?
Ми не дізнаємося. А якби й могли - чи слід?
Ти не хочеш, щоб я її рятувала,
бо сам не можеш змусити себе дбати ні про що, крім...
Гей! Вона ж і Річева дочка.
Отже, моя онучка.
Якби я знав...
То що? Щось зробив би інакше?
Не знаю. Хочеться думати, що так.
Але ембріон - це зовсім не те, що власне людина.
Ми тоді не знали,
чи народимо цю дитину.
Бо він розумів, що його не буде поряд. Але ми обоє її хотіли.
Ти з нею зараз. Не всім так щастить.
КЕРУВАННЯ ДВЕРИМА «СТАРЦЯ»
Ґаал, де Первинне Світло?
У рубці. А що?
Вона усміхається.
Сховай його. І не кажи мені, де сховала.
Скоріше.
Салвор, назви чужинця, якого привела на наш корабель.
Формально це мій корабель.
Гаразд.
Хуґо Краст з Термінуса.
Він - мій маяк. Я вам про нього розповідала.
Трохи більше, ніж маяк, Сел.
Відкрийте шлюз.
Що ж.
ЗАМОК
Гарі, відчиніть двері.
Відчиняйте, Гарі.
ОБМЕЖЕНИЙ ДОСТУП
ДОСТУП НАДАНО
Хуґо, який у тебе зріст?
Майже два метри.
- За даними «Старця» - 181 см. - Гарі, що ви робите?
«Старець» каже, ваша спільна вага менша на три кілограми.
Ви жартуєте? З мене стільки з потом вийшло в джунглях.
Це не Хуґо.
Гарі, три кіло - це ніщо. Кілька кухлів пива.
Це маса. І в Хуґо вона інша.
Може, це через його спорядження.
Я перекодував системи корабля. Ти не відчиниш дверей.
Докторе Селдон, це я, Хуґо. Я пережив з вами Першу кризу.
Це я привів феспійців.
«Хуґо - ура!» Пам'ятаєте?
Не пам'ятає.
Хуґо - один з нас. Це його корабель.
Його? Це феспійський корабель.
Отже, його генетичний код і досі в системі.
Так і є. «Старець» його пам'ятає.
То передай йому контроль.
Не можу. Він віддав його мені назавжди.
Справді? Коли я був у системі, скинув налаштування до первинних.
Якщо не відчините, я поверну йому контроль.
Салвор, зачекай.
Давай.
«Старець», задій протокол.
Передача керування назад Хуґо Красту.
СКАНУВАННЯ ПЕРИМЕТРУ «СТАРЦЯ»
Тепер він сам може відчинити шлюз.
Відчиняй.
Гарі, в нас проблема.
Салвор, обережно!
Вимкніть зовнішнє озброєння корабля, або я її вб'ю.
Гарі!
- Салвор! - Ґаал!
Вимкніть їм мислення.
Отже, ви заручені.
Він думав, я небезпечна. Я мусила його заспокоїти.
І, як ти завжди казала, ближче до трону маєш більше переваг.
Я дізналася, що вбивці точно пробралися в спальню.
У них були мечі. А фреска за ліжком була забризкана кров'ю.
Але ж на другий день він спокійно з нами вечеряв.
Як це можливо? Може, його все ж таки замінили.
Марклі, ми мусимо дізнатися, що тоді сталося в спальні.
Клянуся: ніхто не має доступу до тих записів.
Спогади Імперії вивчають, як і спогади наложниць
та інших працівників палацу.
Їх зберігають вічно.
Оригінальні спогади зберігаються в Меморіумі.
Можете туди потрапити?
Так. Але спогади Клеона? Їх мені точно не покажуть.
Може, не Дня.
Наприклад, тих, хто лікував його рани.
- Охоронцю. - Хранителю Яртел. Наказ Імперії.
День просить спогади з Асклепія.
У мене є дата й часові рамки, а також складський номер.
Давай.
Замах на вбивство.
Вони вже мають бути в нього.
Надіюся, хтось веде облік замовлень.
Він переглядає спогади всіх за той день -
- аж до третього помічника кухаря. - Я виконую наказ.
Дякую, Хранителю.
Я хвилююся, Демерзел.
Кажеш, лише День може розпорядитися змінити свої спогади?
Саме так. А ще ваші. Чи Світанка.
Це якось неправильно.
Це має бути наше спільне право.
Раніше так і було. Але після замаху
День став вас обох підозрювати.
Але ж він бачив результати перевірок і знає, що ми невинуваті.
Але він зберіг своє нове ексклюзивне право в таємниці.
Якщо День видалить наші зі Світанком спогади -
як ми про це дізнаємося?
Ваші спогади зберігаються в Меморіумі.
А мої спогади ще повніші, і їх неможливо змінити.
Отже, якщо будуть питання, є два джерела інформації.
Але я не знатиму, про що питати.
Я не відчуватиму, що чогось бракує.
Якби Брат День прийняв таке радикальне рішення, то сказав би мені.
Як ви знаєте, я мушу завжди робити те, що краще для Імперії, не лише для Дня.
Я б вам сказала, Брате Присмерк.
Я завжди тут буду, як завжди була.
Брат День багато на себе бере.
Дякую, Марклі.
Вмикай.
Побачимо якщо не удар мечем, то кого він ранив,
і що було потім.
Молекулярним лезом ввели нанотоксин.
Через 12 секунд набряк спричинить смерть стовбура мозку.
Дайте мені.
- Половина голови. - Це неможливо.
- Це ж Демерзел. - Вона - машина? Я бачу деталі.
На Транторі були роботи, але тисячу років тому.
Їх заборонили. Жоден не вижив.
Я торкалася її руки. Вона була тепла й жива.
Це не кров.
Хай що це таке, воно лишило сліди.
Вона була з ним у спальні.
І вона - робот.
Я знав, що ми тут опинимося, коли День наказав нам піти з зали.
Він приймає рішення, шле генералів-заколотників на завдання.
Він забрав у нас цю владу.
- Він точно такого не хотів. - Я ніколи з ним не говорив.
І я теж. Мені бракувало смирення визнати, що це потрібно.
Подивимося.
Що як, попри корекцію генома,
наші відбитки не збігаються?
Не починай.
Якщо він дізнається, що ми більше не його подоба - вб'є нас.
Помовч поки що.
Клеоне, ми стоїмо перед тобою.
Сини, брати й самі ми, ми хочемо зустрітися зі святою пам'яттю,
джерелом усього, чим ми є.
Наші руки розповідають нашу історію. І це твоя історія.
Просимо: почуй наше питання.
Це через мою долоню.
Я - пам'ять Клеона І. Хто до мене звертається?
Ми. Твої 16 і 18 експоненти.
Дякуємо тобі за наші життя.
Питайте, Брати.
Брат День присвоїв собі право редагувати наші спогади,
а ми навіть не можемо дізнатися, чи це сталося.
Це входило у твій план?
Гризетеся між собою?
Він узурпував забагато влади.
Порушено баланс між трьома боками Імперії. Нам треба переглянути...
Годі.
Ви - одна людина.
Якщо між вами розбрат - ви ганьбите мене й мій задум.
Союз - ваш природний стан.
Заздрити Дневі означає заздрити самим собі.
Генетично ми ідентичні.
Але темпераменти в нас різні. І цей День
дозволяє собі домінувати...
Я знаю свій темперамент і його відтінки.
Усі вони враховані.
Що це значить?
Це вас не стосується.
Як ти можеш таке казати?
Чи цей інтерфейс створено не для того, щоб ми могли просити поради?
Я тут, щоб дати вам те, що вам потрібно. І не більше.
Мрія живе у вас.
Бо ви підтримуєте її існування в собі.
Хранителю, ми хочемо побачити дані про наші спогади.
А саме: якої величини наші файли.
Не знав, що Імперія цікавиться метаданими.
Хіба ви вже не знайшли те, що шукали?
Не знайшли.
Ясно. Що ж. Подивлюся.
Заодно надай інформацію про всіх Клеонів.
Щоб було з чим порівнювати.
Усіх? Про скількох саме?
Про всіх. Нас поки що тільки 18.
Ви ж можете це зробити.
На це піде час. Прошу, почекайте зліва.
Тупа зухвалість.
Я накажу, щоб йому відрубали великі пальці.
У тебе нема враження, що ми тут більше не головні?
Думаєш... тобто...
Нам же не загрожує небезпека? Ми - Імперія.
Пам'ятаєш, хто це?
Імператор Алґрен? Доклеонова ера.
Так. Поглянь на цей мазок. Зелений на шиї.
Зроблений після його смерті. Як позначка. Що вона символізує?
Викарбувана смуга.
Нею позначають зрадника. Його стратили за державну зраду.
Нас багато, але ми смертні.
Я мусив це передбачити. Усе це.
А День?
День завжди хотів залишити слід в історії - так чи інакше.
За час мого правління
сталося дуже мало конфліктів,
крім тих, що тривали століттями.
І я не мусив вирішувати жоден.
Демерзел умиротворяла галактику замість мене.
Але День, навіть у дитинстві, соромився мене через це.
Питав, яке ім'я дасть мені історія.
Точно не «миротворець», «завойовник» чи «зрадник».
Ти ще не помер.
Твій спадок невідомий.
Коли людина старішає, їй байдуже, що вона пам'ятає.
Їй важливо, як її пам'ятають.
Бо зрештою ми всі стаємо лише спогадами.
Може, День зробив тобі послугу, віддавши твій трон.
Тепер ти можеш мати те, що завжди хотів я.
Що ти хотів?
Чого хочуть усі хлопці.
Життя.
Любові.
Я був дуже гарний.
Імперіє.
Залишіть нас самих.
Сімдесят вісім?
Стільки є катафілів моїх спогадів.
А в мене їх скільки?
Двадцять дев'ять.
Глянемо на решту Клеонів.
Вісімдесят дев'ять, 87, 82,
83, знову 87.
Це заспокоює.
Схоже, я досягну середнього значення, коли мені виповниться...
- Що? - Що таке?
Клеон І мав 213 катафілів спогадів.
Він був особливий.
І зрозуміло, що пережив більше за інших.
Зрозуміло.
Але аж настільки?
Невже він мав таке наповнене життя?
Чи чогось бракує в спогадах усіх інших з нас?
Що будемо робити?
Абсолютно нічого, поки я не знайду якийсь важіль впливу.
Салвор!
Як ти?
Фізично - добре.
- Інтуїція тебе не підвела. - Це не дуже заспокоює.
У мене забрали зброю.
- Отже, ми - в'язні. - Але чиї і де?
Це було ще до генетичної династії.
Імператор Кандар V. Його літній палац. Певно, покинутий Клеонами напризволяще.
Тут нема охоронців.
Дивно, як для тюрми.
Ви це чуєте?
Треба йти туди.
Я нічого не чую.
А я чую. Голоси. Шепіт.
Голоси лунають звідти.
Я - Теллем Бонд, сьоме втілення Паа,
богині світла, мудрості, летючих створінь і Другої зали вічності.
Паа вітає вас. Творіть її знак і назвіться.
Богине, я Гарі Селдон зі Стрілінґського університету.
Це мої колеги.
Хіба вони не можуть говорити самі?
Ґаал Дорнік з Синнакса.
Салвор.
Вітаю, Гарі Селдон, Ґаал Дорнік
і Салвор Гардін з Термінуса.
Ви - наші гості.
Підношення іноді пливуть проти течії.
Їжа - підношення богині людям.
Дякуємо за гостинність, богине.
Як знати, що це можна їсти?
Я могла вбити вас, поки ви спали. Нащо будити вас, щоб отруїти?
А мені цікаво, нащо вам узагалі нас вирубати.
Я живу в глушині, і в мене буває мало гостей.
Я мусила дізнатися ваші наміри. Та якщо вам здається, що ви в'язні,
чи почуватиметеся з цим безпечно?
З цим я почуватимуся озброєною.
Ви пильно дивитеся на богиню, Гарі Селдон зі Стрілінґа.
Вибачте. Просто над вами дуже яскраво світить сонце.
Паа - богиня світла.
Це правда. Та хоч сонце світить так яскраво,
я не бачу, щоб ви відкидали тінь.
Ваше втілення не дуже тілесне, богине.
Прошу того, хто тут головний, закінчити цю гру.
А-а. Певно, ви справжня Теллем Бонд?
Я так і думала, що саме ви помітите, що щось не так.
Ментально неповноцінні люди компенсують це іншими відчуттями.
Вибачте, але я хотіла спостерігати за вами в односторонньому порядку.
Поживете з нами - й зрозумієте, чому ми такі обережні.
Що привело вас у наш світ?
Інтуїція.
Наче нас хтось кличе. Чуєте?
Так.
Ви про голос? Мій голос.
Так і має бути. Ми - прихисток,
а ви почули наше вітальне послання.
Ви дві почули його, бо ви - як ми. У вас є всі органи чуттів.
Хтось зве нас менталіками, але я люблю термін «зрячі».
Я прибула сюди перша.
Думала, що Іґніс може прихистити інших зрячих, тож я подавала сигнали.
Як маяк - кораблям, що проходять повз. Але я позичила ваш образ.
Я сама завжди уявляла металеві ошурки, які притягує магніт.
Або міль і полум'я.
Це не так небезпечно.
Хай там як, коли ми знайшли одне одного, ми відчули безпеку й силу.
Телепати з різними здібностями й талантами.
Та сумна маленька богиня - це ви в дитинстві.
Мої здібності сприйняли як ознаку божественності. Я ледь не збожеволіла.
Не вклоняйтеся дітям як богам. Для них це шкідливо.
У більшості сумніші історії.
Їм довелося тікати з рідних світів, де їх хотіли вбити.
Подивіться на опіки Лорона.
Чи на шрам Йосії.
Ти знаєш, як це, правда ж, Ґаал?
Тікати, поки тебе не вбили.
Я бачу дрібні шрами - складову твоєї втечі.
Хіба не іронічно бути зрячим, але невидимим для свого бога?
Я бачу тебе, навіть якщо ваш бог не бачить.
А ти? Чужинка у власній громаді, яка так хоче бути своєю.
Ви бачите нас наскрізь.
Ваші думки прозорі, наче вода.
Усе, що ви втратили. Усі, кого ви втратили.
Вибач, ми використали образ твого мужчини, Салвор.
Ти значно чутливіша особа, ніж хочеш здаватися.
Так. Він мене поцілував. За це - гори в пеклі.
Я не знав, що так станеться. Вибач.
Ти більше злишся через те, що ми побачили твою чутливість.
Ти мені подобаєшся.
Це ви прикидалися Річем і влізли в мою голову.
Гарі Селдон відомий. І всім відомо, що він вмер, і його думки не прозорі.
Я змусила вас думати про смерть і воскресіння,
щоб зрозуміти, що сталося.
Зрозуміли? Що сталося?
Ні. У голові в Гарі все туманно.
Але я бачу, що у вас є план.
І ви вважаєте, що це місце й мої зрячі - його частина.
Це так. Це місце й зрячі - частина плану.
Приходьте завтра, і ми все обговоримо.
Нам важко через те,
що ви всі так голосно думаєте.
Моїм людям треба відпочити.
Багато ви побачили в моєму тумані?
Достатньо.
Що там?
Ви про це?
Думаю, це зветься Первинним Світлом.
Так. Це воно.
Вони дуже старалися про нього не думати.
Я чув, як Гарі сказав Ґаал його сховати.
Я знайду його й знищу.
Другої Фундації не буде.
Переклад субтитрів: Анастасія Черевко