BASERAD PÅ ROMANERNA AV ISAAC ASIMOV
Litar du på mig?
Jag önskar att jag aldrig mött dig.
Men det gjorde du, och vi är här nu
och hela galaxen är beroende av en individs handlingar. Dina.
Raych...
Jag klarar nog inte det här.
Och du vet bättre än nån annan vad som verkligen står på spel här.
Jag avskyr det du gjort mot oss.
Jag vet. Det hjälper att vara arg.
Jag är inte arg. Jag...
Jag älskar dig.
Jag vet det också, min pojke.
Gör det.
Gå raka vägen till kryokapseln. Den är programmerad för dig.
Stanna inte för att ta farväl av henne.
Dra inte in henne i det här.
Raych.
Jag drömmer än, eller hur?
Det är ingen dröm.
Hur kan du vara vid liv?
Det är jag inte. Jag dog på Deliverance.
Du lurade dem allihop.
De tror att du bryr dig om dem.
Men sanningen är att du inte bryr dig om nån.
De är alla punkter på ett diagram.
Därför kommer du att misslyckas.
För du bryr dig inte om vem som lever eller dör.
- Du skulle inte dö. - Men du ändrade Planen.
Du drog in mig för att du inte litade på mig. Annars hade jag överlevt.
Men nu sköt de ut mig ur luftslussen som sopor.
De lämnade mig svävande, djupfryst för all evighet.
Du var inte sopor.
Nej.
Jag var din son, och du lät mig dö.
Men varför är jag överraskad? Vi vet båda att det inte var första gången.
Hur är det?
Han har inte haft ben på över hundra år.
Beträffande benen, hur fick du dem, Hari?
Jag vet inte, har jag sagt. Jag leddes mot Oonas värld av Kalle.
Hur? Du var fångad i Primprisman.
Hon visade sig för mig. Jag hade tappat förståndet vid det laget.
Hon antydde att hon var manifestationen av själva Primprisman.
Jag träffade henne. Hon var solid som jag men noterades inte som levande.
Och det gör jag?
Ja.
Min kropp är som den var ögonblicket innan jag dog.
Jag gick in i mörkret med Kalle. Jag stod i mörkret, tyngdlös och väntande.
Sen vaknade jag bredvid dig och kände gravitationen dra i min ryggrad.
Hon klonade dig.
Så efter 150 år har den genetiska dynastin en rival.
Jag förstår det ironiska.
Nån ville ha dig som kött och blod igen.
Efter allt ditt besvär med att göra dig själv till en idé.
Ta en titt på det här. Jag fångade upp några överföringar.
Stiftelsen har spritt sig över hela Yttre världarna.
De säljer psykohistoria som magi.
De säljer dig. Profeten.
Inte mig. Honom. Den andra Seldon.
Det var oundvikligt. Folk älskar att knäböja.
Vi närmar oss Ignis.
Såvida du inte har kapat mitt skepp igen.
Ignis. Imperiebesittning för tusen år sen.
Olika livsformer, men inga människor sen Imperiet lämnade.
Så om ingen finns här, vem anropar oss?
Går in i atmosfären.
- Helvete! - Vad är det?
Negativa joniska partiklar i atmosfären har orsakat systemomstart.
Vad betyder det?
Att jag bara har en chans. Jag flyger utan motor.
- Är det illa? - Ja!
- Kan du landa oss? - Var tyst!
- Träd! - Jag vet!
Kom igen!
Hari, är du skadad?
Bara lite. Det var länge sen jag kände fysisk smärta. Det är upplyftande.
I små doser kanske.
Kör en diagnostik. Jag återkommer.
Vart ska du?
Djungeln. Nån såg när vi gick ner.
Du borde hjälpa oss att reparera skeppet först.
Vi gjorde mycket oväsen när vi landade.
Om nån letar efter oss, möter jag dem hellre där ute än här.
Helvete! Rampen skadades vid landningen. Jag tar luftslussen.
Du låter det du såg i din vision påverka dig. Gör inte det.
Jag visste att det inte skulle bli lätt.
De lägger förstås embargo på varje inspelning av ett mordförsök.
Ja. Alla inspelningar från kejsarens sovsal är hemliga.
Och frågan om min familj?
Vi fann ingenting. Beklagar.
Tack, Markley. Vi återkommer med en ny begäran.
Mordförsöket skedde i Dags sovrum.
Jag får jobba mig in och ta en titt.
Är det verkligen enda sättet?
Du vill inte att jag prisger mitt unga, mjuka kött för information?
Oroa dig inte, Rue. Jag ger inte mer än jag väljer.
Det hoppas jag. Ibland undrar jag vart blyga, sorgsna prinsessan Sareth blev av.
Hon dog med resten av min familj.
Hon vill kopulera.
Som ni hoppades. Ni vill ha en verklig allians, inte bara en formell.
Ja. Allt löser sig. Men jag har...
Jag har vant mig vid dig i den bemärkelsen.
Ni är en man. En imponerande man på alla sätt.
Hon har inte sett er like.
Precis.
Och eftersom hon föreslog kärleksmötet, är hon nog redo. Det går nog fort.
Och jag känner att ni är redo.
- Jag håller mig nära. - Okej.
Tänk på mig.
Kom in, Sareth. Jag har väntat dig.
Tack för att du sa ja.
Jag förstår att romantik är viktigt för unga damer.
Det allra heligaste. Får jag?
Varsågod. Se dig omkring.
Oj. Se på dig. Imponerande.
Tack.
Reparerar man den?
Det är mögel. Parasiter.
Den är gammal. Den föreställde ursprungligen Cleon I,
men den återskapas för varje Dag, för att lyfta fram dennes särskilda bidrag
till Imperiet.
Är det omloppsringarna ovanför? Mycket dramatiskt.
Min bror påbörjade dem. Jag slutförde jobbet.
De är mycket mer synliga än jag hade väntat.
De var ursprungligen designade att vara osynliga från marken.
Men jag ville att folk skulle se bågarna, som en boja runt världen.
Medborgarna behöver påminnas om att de bara lever
för att jag vill det.
Din aura. Bär du den även i intima stunder?
Alltid.
Så högt ställd? Tänk om du vill,
jag vet inte... bli smiskad?
Det finns säkert redskap här som skulle pränta in det kungliga vapnet
i ens bakända.
Jag beställer några.
Din säng är mycket bekväm.
Enligt ett gammalt talesätt
vilar en kungs huvud aldrig lätt på hans kudde.
Stämmer det?
De där andra kungarna behöver nog bättre kuddar.
Och du har nog berättat det skämtet tidigare.
Skrattar du åt kudden än?
Nej. Åt dig.
Du lär finna, att när en man och en kvinna är tillsammans,
för att allt ska fungera rätt, behöver mannen vara överst.
Jag känner mig dum.
Du lär dig. Upp med klänningen.
Dina knän?
- Nej. - Vad gör...
Nej, det går bra.
Det var min tå. Okej. Det går bra.
- Ska jag... - Prata inte.
Du har gjort det här förut.
Faktiskt aldrig riktigt så här.
Du spelar. Jag vet att du hade en älskare,
som dödades i olyckshändelsen som gav dig tronen.
Varför är jag inte förvånad över att du vet så mycket om min familjs död?
Du vill inte ligga med mig.
Jag vet varför du är här. Jag dödades nästan här i rummet.
Jaså, var det här?
Jag såg dig glida omkring här och föreställa dig det hela,
tittande efter varför de misslyckades.
Du önskar att de hade dödat mig, eller hur?
Skulle det kanske få en tänkt rättvisans våg att väga jämnt?
Du kanske betalade för det resultatet?
Ja! Jag försökte ta reda på hur lönnmördarna tog sig in.
Inte för att jag anlitade dem,
utan för att jag vill veta om det är säkert att bo här.
Har du nånsin försökt se saker ur min synvinkel?
Vet du ens vad en annan synvinkel är?
Hur skulle du kunna det? Människorna närmast dig är du.
Tror du inte att jag kan beskydda dig?
Jag vänder upp och ner på Trantor. Jag ska finna förrädarna...
Du har sökt i flera dagar, utan resultat.
Ursäkta, kejsare, men jag känner mig inte lugnad.
Om du avböjer mitt giftermålsanbud, så säg det nu!
Och underteckna min dödsdom?
Finn förrädaren och lova mig trygghet, om du kan, så accepterar jag.
Visst kan jag det. Jag lovar dig detta!
- Då accepterar jag! - Gå nu!
Hörde du alltihop?
Nej. Jag gick in i tjänarkorridoren.
Hon tror att jag dödade hennes familj. Jag måste anklaga henne för mordförsöket.
Känslorna blev upprörda. Vi är förlovade.
Mina lyckönskningar.
Och för hennes familjs död finns inga spår som leder till dig.
Det såg jag till.
Vi måste vara försiktiga med henne.
Hon är klipsk och kan smida egna planer.
Den blivande kejsarinnan har mer tur än hon förtjänar.
Och ni är otillfredsställd.
30 ÅR TIDIGARE...
Tack, kejsare.
Kalla mig Cleon.
Det där gillar jag.
Du är attraktiv. Hur blev du så delikat?
Jag äter mycket salt, Cleon.
Jag är förkryddad.
Vad heter du?
Rue. Rue Corintha från Dominionen.
Vackert namn. Vacker person.
Jag ska dämpa effekten, ifall du vill bitas tillbaka.
Anmärkningsvärt.
Kan vi gå tillbaka längre? Till när du valde ut mig i Gossamer Court?
Det börjar bli så väldigt intressant här i det nuvarande.
Vi återkommer till det. Att vänta är halva nöjet.
Okej. Tidigare på dagen, säger vi.
Detta samlades ihop från många linser vid Gossamer Court.
Och där är du.
De försöker visst fånga er uppmärksamhet.
Nån av dem lär stuka nånting.
Tragiskt.
Och hur gör du för att fånga nåns uppmärksamhet?
Jag? Jag vägrar att se upp från mitt spel.
Har det den effekt du önskar?
Jag ser bara era fötter, så jag är osäker. Men småpratet är lovande.
Jag minns det där. Mitt minne slutar strax efteråt.
Nu kan du återgå till sexet.
Är du medveten om att det saknas? Minnet?
Nej.
Jag sträckte mig efter din hand, och så var jag i ett skepp på väg hem...
...med ett bitmärke på axeln och ett fullt bankkonto.
Allt kändes helt logiskt, som om inget saknades.
Verkligen?
Jag väntade mig ett pinsamt svart utrymme, som...
...en bomullstuss i mitt minne.
Jag tänkte att eftersom du har förmågan, kanske du kunde...
Redigerar du aldrig dina egna minnen?
Jag tänker mig att en kejsare klipper bort stunder han vill glömma.
Men ni låter dem inte gå förlorade.
Nej, de finns i Memorium med mina andra minnesrevisioner.
Men det är en fascinerande idé.
Vad?
Ingen mer ånger.
Skulle du göra det?
Aldrig. Jag älskar ånger.
Jag vill minnas utsikten från bergets topp.
Även om det betyder att jag också måste minnas fallet.
Vad glad att du kan förlita dig på dina minnen.
Du har inte riktigt bemästrat konsten att smyga sig på nån bakifrån.
Väldigt bra gjort. Du borde tänka på...
Släpp den.
Lyft händerna. Ta av masken.
Hej, Sal.
Nej. Du måste vara död nu.
- Besviken? - Nej, men...
Men du är du. Och du tror alltid det värsta.
Beggar sa att du skulle gå in i kryosömn.
Det fanns inget för mig på Terminus, så jag gjorde likadant.
Jag kanske gav dig befälet, men hon är ännu kodad till mig.
Jag ställde in min kryokapsel på att vakna samtidigt.
När du beslöt att komma tillbaka i världen, skulle jag också göra det.
Men hur kan du vara här?
Du har farit runt överallt i kvadranten, Sal.
Jag fann spåret efter dig i Oonas värld.
Jag nådde Ignis en halv dag före dig.
Och plötsligt hörde jag din ljuva röst igen.
Förlåt mig,
för att jag var så kylig förut angående Salvor och synen.
Jag kan inte släppa det,
så det är meningslöst att be mig sluta tänka på det.
Hjälp mig, eller säg ingenting.
Psykohistoria bygger på att framtiden inte är ristad i sten.
Men alla mina visioner har besannats.
På Synnax drömde du om en stor våg som sköljde över dig.
Det hände inte. Du är här.
Så hur vet vi vilka av våra handlingar
som kan förhindra Salvors öde?
Det vet vi inte. Och även om vi visste, borde vi göra det?
Du vill att jag ska ge upp om henne,
för du kan inte få dig att bry dig om nåt annat...
Hallå! Hon är Raychs barn också.
Det gör henne till mitt barnbarn.
Om jag hade vetat...
Vadå? Hade du gjort det annorlunda?
Jag vet inte. Jag skulle vilja tro det.
Men ett embryo är nåt helt annat än en verklig person.
Vi hade inte beslutat än
om vi skulle ha barnet.
Han visste att han inte skulle vara här. Vi ville det båda.
Du får den här stunden med henne nu. Inte alla får det.
BEGGARS DÖRRKONTROLL
Gaal, var är Primprisman?
I cockpit? Hur så?
Hon ler.
Göm den. Berätta inte var.
Gör det nu.
Salvor, identifiera främlingen du har med dig till skeppet.
Formellt är det nog mitt skepp.
Okej.
Hugo Crast, från Terminus.
Han är min ledfyr, den jag berättade om.
Lite mer än så, Sal.
Öppna luftslussen.
Okej.
LÅS
Hari, öppna dörren.
Öppna, Hari.
BEGRÄNSAD ÅTKOMST
ÅTKOMST GODKÄND
Hugo, hur lång är du?
Strax under två meter.
- 1,81 enligt Beggars data. - Hari, vad gör du?
Enligt Beggar felar din kroppsvikt med tre kilo.
Skojar du? Jag kunde ha svettats bort det i djungeln. Öppna.
Det är inte Hugo.
Hari, tre kilo är ingenting. Det är några öl.
Det är kroppsmassa, och Hugos stämmer inte.
Det kan vara hans utrustning, vad som helst.
Jag har åsidosatt systemen. Du kan inte öppna.
Dr Seldon, det är jag, Hugo. Jag var där vid första krisen.
Det var jag som hämtade thespierna.
"Hurra för Hugo." Minns du?
Det gör han faktiskt inte.
Hugo är en av oss. Det här är hans skepp.
Hans skepp? Ett thespiskt skepp.
Då är han ännu genetiskt kodad till systemet.
Det stämmer. Beggar känner honom.
Överför kontrollen till honom.
Jag kan inte. Han band mig vid den permanent.
Jaså? Jag ställde skeppet i ursprungsläge när jag var i stordatorn.
Fasen! Om du inte öppnar, ger jag befälet till honom.
Salvor, vänta.
Gör det.
Beggar, jag åberopar reglerna.
Överför befälet åter till Hugo Crast.
BEGGARS PERIMETERSKANNING
Nu kan han öppna luftslussen själv.
Öppna.
Hari, vi har ett problem.
Salvor, se upp!
Stäng av skeppets externa vapen, annars dör hon.
Hari!
- Salvor! - Gaal!
Otänk deras sinnen.
Så förlovningen är klar.
Han misstänkte att jag var en fara. Jag måste lugna honom.
Som du alltid sagt, att komma närmare tronen har sina fördelar.
Jag fick veta att lönnmördarna kom in i sovrummet.
De använde vassa svärd, och fresken bakom sängen fick blodstänk på sig.
Men han åt middag med oss kvällen efter.
Är det möjligt? Kanske han blev ersatt ändå.
Vi måste veta vad som hände i rummet dagen för attentatet.
Jag lovar, ingen kan få tag i inspelningarna.
Kejsare har minnesrevisioner, precis som konkubiner
och andra som jobbar i palatset.
Och de sparas för alltid.
De laddas ner och lagras i nåt som kallas Memorium.
Kan du komma in där?
Ja. Men en Cleons minnen? Dem släpper de aldrig.
Kanske inte Dags minnen.
Men nån förband hans sår.
- Claviger? - Väktare Yartell. Kejsarens order.
Dag vill ha en minnesrevision från Asclepium.
Datum och tidsangivelser finns angivna här.
Får jag se.
Mordförsöket.
Dem borde han redan ha.
Jag hoppas verkligen att nån håller koll på orderna.
Han har gått igenom allt vi har från det datumet
- ända ner till tredje hjälpkock. - Jag bara lyder order.
Tack, väktare.
Jag är oroad, Demerzel.
Menar du att bara Dag har rätt att ändra sina minnen?
Det stämmer. Eller dina, eller Grynings.
Det måste vara fel.
Vi borde ha delad auktoritet.
Det hade ni förut. Men efter mordförsöket
misstänkte Dag er båda.
Men han såg alla skanningar. Han vet att vi är oskyldiga. Han...
Men han har hållit sin nya exekutiva makt hemlig.
Om Dag raderade ut minnen från mig eller Gryning,
hur skulle vi nånsin veta det?
Era minnen finns bevarade i Memorium.
Och ännu mer komplett, mitt minne går inte att ändra.
Så det finns två säkerhetskopior om det krävs.
Men jag skulle inte veta att fråga.
Jag skulle inte känna att nåt saknades.
Om broder Dag tog ett så drastiskt steg, skulle han berätta för mig.
Och som du vet måste jag alltid göra det som är bäst för Imperiet, inte bara Dag.
Jag skulle låta dig veta, broder Skymning.
Jag kommer alltid att vara här, precis som jag alltid har varit.
Broder Dag tar på sig ett stort ansvar.
Tack, Markley.
Spela upp det.
Om vi inte kan se hugget, låt oss se vem svärdet träffade
och vad de gjorde åt det.
Ett nanotoxin överfördes via molekylärblad.
Vi har 12 sekunder innan ödem leder till att hjärnbarken dör.
Ge mig det.
- Ett halvt huvud. - Det är inte möjligt.
- Det är Demerzel. - En maskin? Jag ser maskineri.
Trantor hade maskinmänniskor, men för årtusenden sen.
Förbjudna. Ingen överlevde.
Jag vidrörde hennes hand. Den var varm och levande.
Det är inte blod.
Men vad det än är, skulle det säkert stänka.
Hon var i sovrummet med honom.
Och hon är en robot.
Jag visste att vi skulle hamna här när Dag bad oss lämna tronsalen.
Han gör val och skickar ut eldfängda generaler på uppdrag.
Och nu har han tagit bort också denna makt.
- Säkerligen inte vad han avsåg. - Jag har aldrig pratat med honom.
Inte jag heller. Jag har aldrig varit ödmjuk nog att medge behovet.
Få se.
Tänk om korrigeringarna av vårt genom inte var nog för
att våra handavtryck ska matcha?
Nämn inte det.
Om han vet att vi inte längre är gjorda i hans avbild, låter han döda oss.
Var tyst nu.
Cleon, vi står inför dig.
Söner, bröder, vi själva, för att söka en audiens hos det upphöjda minnet
av källan till allt som är vi.
Våra händer berättar våra historier, och det är din historia.
Hör vår fråga, vi ber.
Det är säkert min handflata.
Jag är minnet av Cleon I. Vem tilltalar mig?
Det är vi. Den 16:e och 18:e representanten för ditt varande.
Vi tackar dig för våra liv.
Ställ er fråga, bröder.
Broder Dag har ensam tagit sig makt att revidera våra minnen,
och vi har inte ens auktoritet att få veta om han har gjort det.
Är detta i överensstämmelse med din mening?
Så ni käbblar sinsemellan?
Han tar för mycket makt.
Imperiets tre sidor är i obalans. Vi behöver rekalibrera...
Det räcker.
Ni är en man.
Om ni blir splittrade vanhedrar ni mig och det jag planerade.
Att vara enade är ert naturliga tillstånd.
Att avundas Dag är att avundas er själva.
Genetiskt är vi identiska.
Men i våra temperament finns variationer. Och den här Dag,
han låter vår dominerande sida bli...
Jag är medveten om mitt temperament och dess många skiftningar.
De är redovisade.
Vad menar du?
Det här rör inte er.
Hur kan du säga så?
Skapade du inte detta gränssnitt för att vi ska kunna be dig om hjälp?
Jag är här för att ge er vad ni behöver. Inget mer.
Drömmen lever vidare i er.
För du har hållit den levande i dig.
Väktare, vi vill se data på vår minnesbank.
Specifikt, hur stora är våra filer?
Jag visste inte att Imperiet var intresserat av metadata.
Fann ni inte det ni sökte tidigare?
Det gjorde vi inte.
Jaha. Nåja, jag får slå upp det.
Hämta data för alla Cleoner när du ändå håller på.
Som jämförelsedata.
Alla? Hur långt tillbaka?
Hela vägen. Det har bara funnits 18 av oss.
Du klarar det.
Det tar en stund. Var vänliga och vänta där.
Så oförskämt.
Jag borde låta skära tummarna av honom.
Får du känslan att vi inte längre tillhör ledarskapet här?
Tror du... Jag menar...
Vi är väl inte i fara? Vi är Imperiet.
Minns du vem han var?
Kejsar Algren? För-cleonisk.
Ja. Se på penseldraget. Grönt på halsen.
Tillagt efter hans död, som en fotnot. Vad symboliserar det?
En ingraverad strimma.
Det betyder förrädare. Han avrättades för högförräderi.
Vi är mångfaldiga, men vi är dödliga.
Jag borde ha förutsett det här. Jag borde ha förutsett alltihop.
Och Dag?
Dag är fast besluten att gå till historien på ett eller annat sätt.
Och det förekom...
...små konflikter under min styrestid
som inte hade funnits på flera hundra år,
och jag tog inte itu med en enda av dem.
Demerzel skapade fred i galaxen åt mig.
Men redan som pojke skämdes Dag över mig för den skull.
Han frågade vad historien skulle kalla mig.
Absolut inte fredsstiftare eller erövrare eller ens förrädare.
Du är inte död än.
Ditt eftermäle är inte bestämt.
När man blir gammal, bryr man sig inte om vad man minns.
Man bryr sig om hur han blir ihågkommen.
Och till slut är vi alla bara minnen.
Dag kanske gjorde dig en tjänst som gav bort din plats.
Nu kan du få det jag alltid ville ha.
Vad ville du ha?
Det som varje ung man vill ha.
Ett liv.
Kärlek.
Jag var så vacker.
Kejsare.
Lämna oss.
Sjuttioåtta?
Mina totala minneskatafyller.
Vad är mitt antal?
Tjugonio.
Vi tittar på resten av cleonerna.
Åttionio, 87, 82,
83, ännu en 87.
Det ger tillförsikt.
Jag kommer tydligen att nå mitt genomsnitt när jag är...
- Vad? - Vad är det?
Så Cleon I hade 213 minneskatafyller?
Han var ju speciell.
Det är logiskt att han skulle ha en mer varierad livserfarenhet.
Det stämmer.
Men så mycket mer?
Levde han ett så fullt liv?
Eller är det nåt som saknas från alla våra andras liv?
Vad ska vi göra?
Absolut ingenting, förrän jag hittar nåt vi kan använda till vår fördel.
Salvor?
Gick det bra?
Fysiskt? Jadå.
- Din instinkt var rätt. - Det är knappast lugnande.
De tog mina vapen.
- Då är vi fångar. - Vems fångar och var?
Det här är äldre än den genetiska dynastin.
Kejsar Kandar V, hans sommarpalats, troligen lämnat att ruttna av cleonerna.
Det finns inga vakter.
Märkligt fängelse.
Hör ni?
Vi måste gå ditåt.
Jag hör ingenting.
Men jag hör. Röster. Viskningar.
De kommer däruppifrån.
Jag är Tellem Bond, sjunde kroppsliga inkarnationen av Pa'a,
gudinnan av ljus, vishet, flygande varelser och Evighetens andra kammare.
Pa'a hälsar dig. Gör hennes tecken och säg vem du är.
Gudinna, jag är Hari Seldon från Streeling-universitetet.
Dessa är mina kollegor.
Har de inte mål i mun?
Gaal Dornick från Synnax.
Salvor.
Välkomna, Hari Seldon, Gaal Dornick
och Salvor Hardin från Terminus.
Ni är våra gäster.
Ibland går saker i motsatt riktning mot det vanliga.
Föda, från en gud till en människa.
Tack för er gästfrihet, gudinna.
Hur vet vi att det går att äta?
Jag kunde ha dödat er i sömnen. Skulle jag väcka er för att förgifta er?
Då undrar jag varför ni knockade oss överhuvudtaget.
Jag är fjärran. Jag får inte många besökare.
Jag behövde veta era avsikter. Men om det får er att känna er fängslade,
känner ni er säkra nu?
Jag känner mig beväpnad.
Du ser oavvänt på en gudinna, Hari Seldon från Streling.
Ursäkta. Men solen skiner så starkt ovanför er.
Pa'a är ljusets gudinna.
Verkligen. Men hur starkt solen än skiner,
verkar ni inte avge en skugga.
Er inkarnation är inte särskilt kroppslig, gudinna.
Vem som än bestämmer, kan vi avsluta den här charaden?
Den riktiga Tellem Bond, antar jag?
Jag trodde nog att du var den som skulle märka det.
De mentalt ofullkomliga kompenserar med sina andra sinnen.
Ursäkta, jag ville betrakta er utan att ni tittade på mig.
När ni har varit här en tid, förstår ni säkert vår försiktighet.
Vad för er till vår värld?
En instinkt.
Nästan som om nån kallar på oss. Hör ni?
Ja.
En röst, menar du? Min röst.
Det är så det ska fungera. Vi är en tillflyktsort,
och ni hörde vårt välkomstbudskap.
Ni två hörde det eftersom ni är som vi. Ni har alla era sinnen.
En del kallar dem mentaliker, men jag föredrar "seende".
Jag kom först hit.
Ignis kunde tjäna som tillflykt för andra seende, så jag kallade dem hit.
Som en fyr för passerande skepp. Men jag lånar din bild.
Jag tänker mig järnfilspån som dras till en magnet.
Eller mal till en låga.
Inte lika dödligt.
I alla fall, när vi fann varandra var vi trygga och starka.
Telepater med skilda förmågor och talanger.
Den sorgsna lilla gudinnan var du som barn.
Min förmåga misstolkades som gudomlig, ett misstag som nästan tog mitt förstånd.
Tillbe inte barn. Det är inte nyttigt för dem.
De flesta fick utstå värre.
Förföljda i sina hemvärldar. De flydde innan de blev dödade.
Se på Lorons brännmärken.
Josiahs ärr.
Du vet hur det är, eller hur, Gaal?
Att fly innan de kan döda dig.
Jag ser de små ärren som du ådrog dig vid flykten.
Är det ironiskt att vara seende men osedd av din gud?
Men jag ser dig, även om din gud inte gör det.
Och du, som står i utkanten av din grupp och desperat vill passa in.
Du läser oss.
Era hjärnor är klara som vatten.
De saker ni har mist. Människorna.
Beklagar att vi måste använda bilden av din man, Salvor.
Du är mycket mer sentimental än du vill låtsas om.
Ja, han kysste mig. Dra åt helvete.
Jag trodde inte att det skulle hända. Jag beklagar.
Men du är mer ilsken över att kallas sentimental.
Jag gillar dig.
Det var du som låtsades vara Raych, den som var i mitt huvud.
Hari Seldon är berömd, hans död är välkänd, och väldigt svår att läsa.
Jag ville få dig att tänka på din död och uppståndelse,
så att jag kunde förstå vad som hade hänt.
Så förstår du? Vad som hände?
Ingen aning. Han är väldigt dunkel inombords.
Men jag kan se att du har en plan.
Du tror att den här platsen och mina seende ingår i den.
Det stämmer alldeles riktigt.
Kom till mig imorgon, så ska vi diskutera det.
Det är påfrestande att ha er alla här,
tänkande så högljutt.
Mitt folk behöver vila.
Hur mycket läste du i mitt dunkel?
Tillräckligt, kära du.
Vad är det?
Menar du denna?
Den kallas visst Primprisman.
Ja, det stämmer.
De ansträngde sig för att inte tänka på den.
Jag hörde Hari säga åt Gaal att gömma den.
Jag ska hitta den och krossa den.
Det kommer inte att bli nån Andra Stiftelse.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson