PĒC AIZEKA AZIMOVA ROMĀNU MOTĪVIEM
Tu man uzticies?
Kaut mēs nebūtu satikušies!
Taču mēs satikāmies, un te nu mēs esam,
un vesela galaktika ir atkarīga no tā, kā rīkosies viens cilvēks - tu.
Reič...
Es nedomāju, ka to spēšu.
Un tu labāk par visiem zini, kas patiesībā ir likts uz spēles.
- Man riebjas, ko esi ar mums izdarījis. - Zinu. Ja būsi dusmīgs, būs vieglāk.
Es nedusmojos. Es...
Es tevi mīlu.
Arī to es zinu, dēls.
Dari to!
Dodies tieši uz kriokapsulu. Tā ir ieprogrammēta tev.
Un neapstājies, lai no viņas atvadītos.
Neiejauc te viņu.
Reič.
Es joprojām sapņoju, vai ne?
Šis nav sapnis.
Kā tu vari būt dzīvs?
Es neesmu dzīvs. Es nomiru uz Deliverance.
Tu visus esi apmuļķojis.
Viņi domā, ka viņi tev rūp.
Bet patiesībā tev nerūp neviens.
Viņi visi ir tikai punkti līknē.
Tāpēc tev neizdosies.
Jo tev nerūp, kurš dzīvo un kurš mirst.
- Tev nebija jāmirst. - Bet tu mainīji Plānu.
Tu uzvēli man vainu, jo neuzticējies man. Ja būtu uzticējies, es būtu palicis dzīvs.
Būtībā viņi mani izšāva laukā kā pēdējo mēslu.
Lai es sasalis dreifētu līdz laika galam.
Tu nebiji mēsls.
Nē.
Es biju tavs dēls, un tu ļāvi man nomirt.
Bet kāpēc gan es brīnos? Mēs abi zinām, ka tā nebija pirmā reize.
- Viss kārtībā? - Viņam ilgāk nekā gadsimtu nav bijis kāju.
Par kājām runājot, - kā jūs pie tām tikāt, Hari?
Es jau teicu, ka nezinu. Uz Ūnas Pasauli mani sūtīja Kalle.
Kā? Jūs bijāt ieslodzīts pirmradiantā.
Viņa man parādījās. Tad es jau sen biju zaudējis prātu.
Viņa lika noprast, ka ir paša pirmradianta manifestācija.
Es viņu satiku. Viņa bija vieliska kā es, taču aparāti viņu neuzrādīja.
Un mani uzrāda?
Jā.
Mans ķermenis ir tāds, kāds bija mirkli pirms nāves.
Es sekoju Kallei līdzi alā. Stāvēju tumsā. Biju bez svara un gaidīju.
Un tad atmodos blakus jums un sajutu gravitāciju.
Viņa jūs klonēja.
Tātad pēc pusotra gadsimta ģenētiskajai dinastijai ir sāncensis.
Es saprotu, cik tas ir ironiski.
Kāds gribēja, lai atkal esat cilvēks.
Bet jūs tā centāties sevi pārvērst par ideju.
Paskatieties! Uztvēru vairākus signālus.
Fons ir izpleties pa visiem Tālajiem Apvidiem.
Psihovēsturi viņi uzdod par burvestību.
Jūs viņi uzdod par Pravieti.
Nevis mani, bet viņu. Otru Seldonu.
Un tam bija jānotiek. Cilvēkiem patīk krist ceļos.
Tuvojamies Ignisam.
Tūlīt būsim uz Ignisa. Ja vien atkal neesat uzlauzis manu kuģi.
Igniss. Pirms tūkstoš gadiem tas bija Impērijas īpašums.
Daudz dzīvību, bet neviena cilvēka, kopš Impērija to pameta.
Ja tur neviena nav, kas tad mūs izsauc?
Ieejam atmosfērā.
- Nolādēts! - Kas ir?
Negatīvās jonu daļiņas izraisījušas sistēmas atsāknēšanu.
Ko tas nozīmē?
Ka esam bez vadības un enerģijas.
- Tas ir slikti? - Jā!
- Varat mūs nosēdināt? - Klusu!
- Koki! - Zinu!
Nu taču, nu!
Hari, esat ievainots?
Mazliet. Sen neesmu jutis fiziskas sāpes. Ļoti uzmundrina.
Varbūt mazās devās. Palaid defektēšanu! Tūlīt būšu atpakaļ.
Uz kurieni tu iesi?
Uz džungļiem. Nolaišanos kāds skatījās.
- Vispirms būtu jāsalabo kuģis. - Mēs ieradāmies ar lielu blīkšķi.
Ja kāds mūs meklē, es labāk viņu satiktu ārpusē.
Bļāviens! Traps bojāts. Iešu caur slūžām.
Jūs ietekmējaties no redzētās vīzijas. Nedariet tā.
Es zināju, ka viegli nebūs.
Viņiem ir aizliegts publiskot atentāta mēģinājuma ierakstus.
Jā. Un ieraksti no Impērija guļamistabas ir nepieejami.
- Un jautājums par manu ģimeni? - Nekas nav atklāts, Domīnij. Piedodiet.
Paldies, Mārklij. Mums drīz būs jauns lūgums.
Tas notika Zenīta guļamistabā. Būs jāmēģina tikt tur iekšā un paskatīties.
Vai tiešām citu iespēju nav?
Jums nepatīk, ka es savu jauno miesu mainu pret informāciju?
Neuztraucieties. Es atdošu tikai tik, cik vēlos.
Es ceru. Reizēm es nevaru saprast, kur palikusi kautrīgā un skumjā Sereta.
Nomira kopā ar manu ģimeni.
Viņa grib kopoties.
Kā tu cerēji. Tev vajadzīga īsta, nevis formāla laulība.
Jā. Viss sāk nokārtoties. Taču es esmu...
Taču šajā lietā esmu pieradis pie tevis.
Tu esi vīrietis. Iespaidīgs vīrietis it visā.
Tev līdzīgu viņa nebūs redzējusi.
Tieši tā.
Un, tā kā pati sakaru ierosināja, viņa būs tam gatava. Tam nav jābūt ilgam.
Un es jūtu, ka tu esi gatavs.
- Es palikšu tuvumā. - Labi.
Domā par mani.
Nāciet iekšā, Sereta. Es jūs jau gaidīju.
Paldies, ka piekritāt.
Es saprotu, ka mīlas lietas jaunām dāmām ir svarīgas.
Visintīmākā istaba. Vai drīkstu?
Lūdzu. Droši.
Oho! Paskat tik! Tas tik ir kaut kas!
Paldies.
Vai to labo?
Tas ir pelējums. Parazīti.
Tā ir sena. Sākumā tur bija atainots Kleons I,
taču ar katru jaunu Zenītu to pārveido, lai izceltu tieši viņa devumu Impērijai.
Vai virs jums redzami Orbītas gredzeni? Ļoti dramatiski.
Tos sāka būvēt mans brālis. Es pabeidzu.
Tie ir daudz labāk redzami, nekā man šķita.
Sākumā bija domāts, ka no zemes tos redzēt nevarēs.
Taču es gribēju, lai cilvēki tos lokus redz - kā pasaules važas.
Pilsoņiem bija jāatgādina - viņi ir dzīvi tikai tāpēc,
ka es tā gribu.
Jūsu aura. Jūs to valkājat pat intimitātes brīžos?
Vienmēr.
Tik spēcīgu? Ja nu jūs gribētu,
es nezinu... lai jūs ieper?
Domāju, te varētu atrast kādu pletni, kas uz dibena atstātu karalisko krustu.
Likšu tādas izgatavot.
Jūsu gulta ir ļoti ērta.
Ir sens teiciens, ka karaļa galva uz spilvena nekad nedus viegli.
Vai tā ir?
Domāju, tiem citiem karaļiem vajag labāku spilvenu.
Un es domāju, ka šo joku jau esat stāstījis.
Aizvien smejaties par spilvenu?
Nē, par jums.
Domāju, jūs sapratīsiet - kad vīrietis un sieviete ir kopā,
ja gribat, lai viss būtu savās vietās, vīrietim ir jābūt virspusē.
Es jūtos kā muļķe.
Gan apgūsiet. Pavilksim uz augšu tērpu.
Jūsu ceļi?
- Nē. - Ko jūs...
Nē, es tūlīt.
Nē, tas ir mans kājas pirksts. Tā. Tūlīt būs.
- Vai gribat, lai es... - Nerunājiet.
Jūs to esat darījusi.
Ja godīgi, tad šādi neesmu.
Jūs izliekaties. Es zinu, ka jums bija mīļākais.
Negadījumā, kura dēļ tikāt pie troņa, viņš gāja bojā.
Kāpēc mani neizbrīna, ka jūs tik labi pārzināt manas ģimenes pēdējās dienas?
Jūs negribat ar mani gulēt.
Es zinu, kāpēc esat te. Mani šajā istabā gandrīz nogalināja.
Tas notika šeit?
Es redzēju, kā jūs te lodājāt un iztēlojāties visu notikušo,
meklējāt viņu kļūdas.
Gribat, lai viņi būtu mani nogalinājuši, jā?
Varbūt domājat, ka tas izlīdzinātu kaut kādus iedomu svaru kausus?
Varbūt jūs par to rezultātu maksājāt?
Jā! Es mēģināju saprast, kā slepkavas te ielauzās.
Ne tāpēc, ka viņus nolīgu, bet tāpēc, lai saprastu, vai te dzīvot ir droši!
Jūs vispār esat iedomājies, kā tas izskatās no mana skatpunkta?
Jūs vispār zināt, kas ir "cits skatpunkts"?
Kā gan lai jūs to zinātu? Jums tuvākie cilvēki esat jūs pats.
Domājat, ka es nespētu jūs nosargāt?
Es esmu apgriezis kājām gaisā visu Trantoru! Es atradīšu nodevējus...
Jūs meklējat jau sen un neko neatrodat! Piedodiet, bet tas mani nepārliecina.
Ja jūs manu laulību piedāvājumu noraidāt, tad sakiet.
Un parakstīt sev nāves spriedumu?
Atrodiet nodevēju un zvēriet, ka būšu drošībā! Ja spēsiet, piekritīšu.
Skaidrs, ka spēšu. To es apzvēru.
- Tad es piekrītu! - Tagad ejiet!
Tu to visu dzirdēji?
Nē. Es pa kalpotāju eju pagāju tālāk.
Viņa domā, ka es nonāvēju viņas ģimeni. Nācās viņu vainot atentātā.
Mēs aizsvilāmies. Esam saderināti.
Apsveicu.
Un tavu vainu viņas ģimenes nāvē nevar pierādīt.
To es nokārtoju.
Mums ar viņu jābūt uzmanīgiem.
Viņa ir gudra un var kalt pati savus plānus.
Nākamajai imperatorei veicas vairāk, nekā viņa ir pelnījusi.
Un tu esi nepiepildīts.
PIRMS 30 GADIEM...
Paldies, Impērij.
Sauc mani par Kleonu.
Tas man patīk.
Tu esi smeķīga. Kā tu kļuvi tik apetītlīga?
Es ēdu daudz sāls, Kleon.
Esmu jau gatava.
Kā tevi sauc?
Rū. Rū Korinta no Domīnijas.
Skaists vārds. Skaists cilvēks.
Es izslēgšu, ja gadījumā gribēsi kost man pretī.
Cik neparasti.
Varam atgriezties vēl senāk? Kad izvēlējāties mani Plīvuru pagalmā.
Mums sāk iet ļoti interesanti tepat tagadnē.
Pie tā mēs vēl atgriezīsimies. Gaidīšana dod pusi baudas.
Labi. Lai notiek - tās dienas sākumā.
Tas ir iegūts no daudzajām Plīvuru pagalma lēcām.
Un te nu tu esi.
Domāju, viņas cenšas iegūt jūsu uzmanību.
Iespējams, ka viena kaut ko izmežģīs.
Traģiski.
Un ko dari tu, lai iegūtu kāda uzmanību?
Es? Es atsakos pacelt acis no savas spēles.
Vai tam ir vēlamais efekts?
Redzu tikai jūsu pēdas un neesmu droša. Bet saruna ir daudzsološa.
To es atceros. Uzreiz pēc tam manas atmiņas izbeidzas.
Un nu jūs varat atgriezties pie seksa.
Tu to apzinies? Ka tev iztrūkst atmiņas.
Nē.
Es pasniedzos pretī jūsu rokai un pēc tam attapos braucienā uz mājām.
Ar zobu pēdām uz pleca un pilnu bankas kontu.
Viss likās ļoti loģiski - it kā nekā nepietrūktu.
Tiešām?
Es iztēlojos, ka tas ir dīvains tukšums, kas visu laiku par sevi atgādina - kā...
Kā vates pikucis apziņā.
Es iedomājos, tā kā jums ir šāda iespēja, jūs varbūt...
Jūs nekad nerediģējat savas atmiņas?
Varu iztēloties, kā imperators izgriež brīžus, kurus grib aizmirst.
Taču jūs nedrīkstējāt tos atņemt vēsturei.
Nē. Tie glabātos Memoriumā kopā ar parastajām pārbaudēm.
Tomēr ideja ir fascinējoša.
Kāda?
Izbeigt nožēlas.
Tu to darītu?
Nemūžam. Nožēla ir apsveicama.
Es gribu atcerēties skatu no kalna virsotnes.
Pat ja tāpēc man jāatceras arī kritiens.
Jums ir paveicies, ka savām atmiņām varat uzticēties.
Šķiet, ka smalko mākslu piezagties no aizmugures tu neesi īsti apguvis.
- Labs teiciens. Tev vajadzētu... - Met zemē!
Pacel rokas! Noņem to masku!
Sveika, Salva.
Nē. Tev jau bija jābūt mirušam.
- Esi vīlusies? - Nē, bet...
Bet tu esi tu. Un tu dāvinātam zirgam skaties zobos.
Beggar man izstāstīja, ka tu dosies kriomiegā.
Nekā cita man uz Termina nebija, tāpēc es darīju tāpat.
Es tev atdevu kuģa vadību, bet tas vienalga ir piekodēts man.
Savas kriokapsulas atmošanās ciklu sasinhronizēju ar Beggar.
Kad tu izlemtu atgriezties pasaulē, pamostos arī es.
Bet kā tu vari būt te?
Tu klaiņo pa visu šo kvandrantu, Salva.
Uzķēru tavu trajektoriju Ūnas Pasaulē.
Uz Ignisa nonācu pusdienu pirms tevis.
Un jau nākamajā brīdī jau atkal dzirdēju tavu maigo balsi.
Atvainojiet.
Es negribēju izteikties tik skarbi - par Salvoru un vīziju.
Es to nespēju aizmirst,
tāpēc nav jēgas teikt, lai par to nedomāju.
Vai nu palīdziet, vai nesakiet neko.
Psihovēstures pamatā ir premisa, ka nākotne nav akmenī kalta.
Bet visas manas vīzijas ir piepildījušās.
Uz Sinnaksa jūs sapņojāt, ka jūs aizskalo milzīgs vilnis.
Tā nenotika. Jūs esat šeit.
Bet kā lai zinām, kura rīcība mainīs Salvoras likteni?
To mēs nevaram. Un, pat ja varētu, vai to vajadzētu?
Jūs gribat, lai no viņas atsakos,
jo nespējat sevi piespiest mīlēt kādu citu, izņem...
Ei! Viņa ir arī Reiča bērns.
Viņa sanāk mana mazmeita.
Ja būtu to zinājis...
Tad ko? Būtu rīkojies citādi?
Es nezinu. Gribētos domāt, ka jā.
Bet embrijs radītu pilnīgi citu spriedumu nekā īsts cilvēks.
Mēs vēl nebijām izlēmuši,
vai mums šis bērns vispār būs.
Jo viņš zināja, ka viņa nebūs. Mēs abi to gribējām.
Jums ar viņu kopā ir šis brīdis. Ne katram tāds tiek dots.
BEGGARS LAMENT DURVJU REGULATORS
Gāla, kur ir pirmradiants?
Vadības telpā. Kas ir?
Viņa smaida.
Paslēpiet to! Nesakiet man, kur.
Tagad uzreiz!
Salvora! Identificējiet svešinieku, kuru gribat ievest mūsu kuģī!
Formāli kuģis ir mans.
Labi.
Hugo Krasts no Termina.
Viņš ir mana bāka, par kuru stāstīju.
Nedaudz vairāk par bāku, Salva.
Atveriet gaisa slūžas!
Labi.
SLĒGT
Hari, atveriet durvis.
Atveriet, Hari.
LIEGTA PIEEJA
ATĻAUTA PIEEJA
Hugo, cik jūs esat garš?
Nedaudz zem diviem metriem.
- Pēc Beggar datiem - 181 cm. - Hari, ko jūs darāt?
Beggar saka, ka jūsu kopējais svars par trim kilogramiem atšķiras.
Jūs jokojat? Es varbūt tik daudz esmu izsvīdusi. Atveriet!
Tas nav Hugo.
Hari, trīs kilogrami ir nieks. Tie ir pāris ali.
Tā ir masa, un Hugo masa nav pareiza.
Tas var būt viņa aprīkojums. Jebkas.
Es nobloķēju kuģa sistēmas. Jūs neatvērsiet.
Dr. Seldon, tas esmu es, Hugo. Es piedalījos pirmajā krīzē.
Es biju tas, kurš uzveica tespisiešus. "Urrā Hugo!" Atceraties?
Vispār viņš neatceras.
Hugo ir viens no mums. Šis ir viņa kuģis.
Viņa? Tespisiešu? Tad jau viņš ir ģenētiski iekodēts sistēmā.
Jā, tieši tā. Beggar viņu pazīst.
Atdodiet vadību viņam.
Es nevaru. Viņš to permanenti paverdzināja man.
Tiešām? Kad es biju kuģa lieldatorā, es to atiestatīju.
Ja neatvērsiet, es atdošu vadību viņam.
Salvora, pagaidi.
Dariet to.
Beggar, sākt protokolu!
Kuģa atdošana Hugo Krastam.
BEGGAR PERIMETRA PĀRBAUDE
Tagad viņš slūžas atvērs pats.
Ver vaļā!
Hari, mums ir problēma.
Salvora, uzmanieties!
Atslēdz kuģa ārējos ieročus, vai arī es viņu nogalināšu.
Hari!
- Salvora! - Gāla!
Atdomāt viņu prātu!
Tātad esat saderināti.
Es viņam šķitu bīstama. Vajadzēja viņu nomierināt.
Un jūs vienmēr esat teikusi, ka tuvāk tronim ir lielākas iespējas.
Uzzināju, ka slepkavas ir bijuši viņa guļamistabā.
Viņi izmantojuši zobenus, un freska aiz gultas bija notraipīta asinīm.
Bet viņš nākamajā vakarā ar mums kopā ēda.
Tas ir iespējams? Varbūt viņš tomēr ir aizstāts.
Mārklij, mums ir jāzina, kas tajā telpā notika.
Tos ierakstus nevar dabūt neviens.
Impērijam pārbauda atmiņu - tāpat kā konkubīnēm
un citiem, kas pilī strādā.
Un tās glabā mūžīgi.
Oriģinālās lejupielādes glabājas kaut kādā Memoriumā.
Jūs varat tur iekļūt?
Jā. Bet Kleona atmiņas nevienam nedos.
Varbūt ne Zenīta atmiņas.
Bet kāds noteikti apkopa viņa brūces.
- Atslēgu glabātāj? - Sargātāj Jārtel. Impērija pavēle.
Zenīts no Asklēpiuma pieprasa atmiņu pārbaudi.
Man ir zināms datums un laiks, un depozīta numurs.
Dodiet.
Atentāta mēģinājums.
Tām jau vajadzēja būt pie viņa.
Es ceru, ka kāds šiem pasūtījumiem seko līdzi.
Viņš ir ņēmis cauri visas tās dienas atmiņas,
- pat pavāra trešā palīga. - Es tikai daru, ko man liek.
Paldies, Sargātāj.
Esmu norūpējies, Demerzela.
Jūs sakāt, ka tikai Zenītam ir tiesības mainīt savas atmiņas?
Tieši tā. Vai jūsu. Vai Rīta.
Tā nevar būt.
Mums noteikti vajadzētu būt vienādām tiesībām.
Agrāk bija. Bet pēc uzbrukuma Zenītam pret jums radās aizdomas.
Bet viņš redzēja rezultātus, zina, ka neesam vainīgi. Viņš...
Un tomēr jaunās, ekskluzīvās tiesības viņš nevienam neatklāj.
Ja Zenīts man vai Rītam būtu izgriezis atmiņas,
kā mēs to varētu zināt?
Jūsu atmiņas glabājas Memoriumā.
Un vēl drošāk - mana atmiņa ir nemaināma.
Tā ka kopijas ir divas, ja rodas jautājumi.
Bet man nerastos.
Es nejustu, ka kaut kā trūkst.
Ja brālis Zenīts būtu spēris tik radikālu soli, viņš būtu man teicis.
Un jūs zināt, ka man vienmēr jārīkojas visas Impērijas, nevis Zenīta labā.
Es jums pateiktu, brāli Riet.
Es vienmēr būšu ar jums - kā vienmēr esmu bijusi.
Brālis Zenīts ir daudz uzņēmies.
Paldies, Mārklij.
Atskaņojiet!
Paskatīsimies, kam trāpīja zobens un ko šis cilvēks darīja.
Ar molekulāro asmeni ievadīts nanotoksīns.
Pēc 12 sekundēm no tūskas iestāsies smadzeņu stumbra nāve.
Dod man!
- Puse galvas! - Tas nav iespējams.
- Tā ir Demerzela. - Tā ir mašīna? Es redzu detaļas.
- Uz Trantora bija mašīncilvēki, bet sen. - Visi pagalam. Aizliegti.
Esmu pieskārusies viņas rokai. Tā bija silta un dzīva.
Tās nav asinis.
Bet, lai kas tas būtu, tas šļakstītos.
Viņa bija guļamistabā.
Un viņa ir robots.
Es zināju, ka nonāksim šeit, tiklīdz Zenīts lika pamest troņa zāli.
Visu izvēlas viņš. Sūta uzdevumos ģenerāļus musinātājus.
Un tagad viņš mums ir atņēmis šo varu.
- Viņš tā nebija ieplānojis. - Es ar viņu nekad neesmu runājis.
Es arī ne. Man trūka pazemības atzīt, ka man to vajag.
Palūkosim.
Ja nu labojumi mūsu genomā nebija pietiekami
un plaukstu nospiedumi neatbildīs?
To nepiemini.
Ja viņš zinās, ka mūs vairs nerada pēc viņa līdzības, viņš mūs nogalinās.
Tagad klusē!
Kleon, mēs stāvam tavā priekšā.
Dēli, brāļi, paši, lai runātu ar diženo atmiņu,
kas ir avots visai mūsu būtībai.
Mūsu rokas stāsta mūsu stāstu, un tas ir tavs stāsts.
Lūdzu, uzklausi mūsu jautājumu.
Noteikti mana plauksta.
Es esmu Kleona I atmiņa. Kas mani uzrunā?
Mēs. Tavas esības 16. un 18. eksponents.
Mēs tev pateicamies par savu dzīvību.
Jautājiet, brāļi.
Brālis Zenīts ir piesavinājies tiesības rediģēt mūsu atmiņu,
bet mums pat nav tiesību zināt, vai viņš to ir darījis.
Vai tas ir atbilstoši tavai iecerei?
Sākat ķildoties, ko?
Viņam ir pārāk liela vara.
Impērija trīs šķautnes nav līdzsvarā. Mums ir jāpārkalibrē...
Diezgan.
Jūs esat viens cilvēks.
Ja sašķelsieties, izrādīsiet necieņu man un manam mantojumam.
Būt vienotiem ir jūsu dabiskais stāvoklis.
Apskaust Zenītu nozīmē apskaust pašiem sevi.
Ģenētiski mēs esam identiski.
Taču ir jārēķinās, ka mūsu temperaments var atšķirties. Un šis Zenīts,
viņš... viņš ļauj mūsu despotismam kļūt par...
Es pazīstu savu temperamentu un tā daudzās nokrāsas.
Ar tām rēķinās.
Kā to saprast?
Uz jums tas neattiecas.
Kā tu tā vari teikt?
Vai tad pats neradīji šo saskarni, lai mēs varētu lūgt tavu palīdzību?
Esmu šeit, lai dotu jums to, kas jums vajadzīgs. Neko vairāk.
Sapnis turpinās jūsos.
Tāpēc, ka tu to saglabāji sevī.
Sargātāj, mēs gribam redzēt datus mūsu atmiņas depozītā.
Precīzāk - zināt, cik lieli ir mūsu faili.
Es nezināju, ka Impēriju interesē metadati.
Vai neatradāt to, ko meklējāt pirmīt?
Neatradām.
Skaidrs. Man būs jāpameklē.
Pie viena sameklē to pašu par visiem Kleoniem.
Būs, ar ko salīdzināt.
Par visiem? Cik seniem?
No paša sākuma. Mēs esam bijuši tikai 18.
Tu to vari.
Man vajadzēs laiku. Lūdzu, pagaidiet tur.
Stulbais nekauņa!
Vajadzētu pavēlēt nocirst viņam īkšķus.
Vai tev ir sajūta, ka mēs te vairs neesam spicē?
Tu domā... Nu...
Mums taču nedraud briesmas, ko? Mēs esam Impērijs.
Vai atceries, kas bija viņš?
Imperators Algrens? Pirmskleona laikmetā.
Jā. Paskaties uz triepieniem. Uz kakla zaļš.
Pievienots pēc viņa nāves kā zemsvītras piezīme. Ko tas simbolizē?
Tā ir drūma svītra.
Ar to apzīmē nodevēju. Viņu sodīja ar nāvi par valsts nodevību.
Mēs esam daudzi, taču mirstīgi.
Un man to vajadzēja paredzēt, man to visu vajadzēja paredzēt.
Un Zenīts?
Zenīts vienmēr ir bijis gatavs ierakstīt sevi vēsturē - tā vai citādi.
Un bija taču
nelieli konflikti manā valdīšanas laikā,
kādu simtiem gadu nebija bijis,
un es nevienu no tiem neatrisināju.
Demerzela man galaktikā nodibināja mieru.
Bet Zenīts jau bērnībā par to manis dēļ izjuta kaunu.
Viņš prasīja, ar kādu vārdu es ieiešu vēsturē.
Noteikti ne kā miera nesējs vai iekarotājs, vai pat ne nodevējs.
Tu vēl neesi miris. Tavs mantojums vēl nav pilnīgs.
Kad cilvēks ir vecs, viņam nerūp, ko viņš atceras.
Viņam rūp, kādu atceras viņu.
Un beigu beigās mēs visi esam tikai memoriumi.
Varbūt Zenīts, atdodams tavu troni, ir rīkojies tavā labā.
- Tagad tu tiksi pie tā, ko gribēju es. - Ko tu gribēji?
To, ko grib visi jauni cilvēki.
Dzīvi.
Mīlestību.
Es biju tik skaists.
Impērij.
Atstāj mūs!
Septiņdesmit astoņi?
Mans atmiņu katafilu skaits.
Kāds skaits ir man?
Divdesmit deviņi.
Apskatīsim pārējos Kleonus.
89, 87, 82.
83, atkal 87.
Tas nomierina.
Izskatās, ka sasniegšu savu vidējo rādītāju, kad man paliks...
- Ko? - Kas ir?
Kleonam I bija 213 katafili atmiņu?
Viņš bija īpašs.
Loģiski, ka viņam bija plašāka dzīves pieredze.
Jā.
Bet tik ļoti? Vai viņam bija tik piesātināta dzīve?
Vai arī mūsu dzīvē kaut kā trūkst?
Ko darīsim?
Itin neko - kamēr es mums nebūšu atradis atspēriena punktu.
Salvora?
Tev viss labi?
Fiziski jā.
- Jūsu instinktiem bija taisnība. - Tagad tas maz ko dod.
Man ir atņemti ieroči.
- Tad esam gūstekņi. - Kā gūstekņi un kur?
Tas viss ir no laika pirms ģenētiskās dinastijas.
Imperators Kandars V, viņa vasaras pils, ko Kleoni droši vien atstājuši iznīcībai.
Nav neviena sarga.
Cietumam tas ir dīvaini.
Jūs dzirdat?
Mums jāiet uz to pusi.
Es neko nedzirdu.
Es gan dzirdu. Balsis. Čukstus.
Tās nāk tur no augšas.
Es esmu Telema Bonda, septītā dievietes Paa inkarnācija -
gaismas, gudrības, lidojošo radību un Otrā Mūžības Kambara dievietes.
Paa jūs sveic. Rādiet viņas zīmi un nosauciet savu vārdu!
Dieviete, es esmu Hari Seldons no Strīlinga Universitātes.
Tās ir manas kolēģes.
Vai viņas pašas runāt nespēj?
Gāla Dornika no Sinnaksa.
Salvora.
Laipni lūdzu, Hari Seldon, Gāla Dornika
un Salvora Hārdina no Termina.
Jūs esat mūsu viesi.
Ziedojumi reizēm plūst pret straumi.
Ēdiens no dievietes cilvēkam.
Paldies par jūsu viesmīlību, dieviete.
Kā lai zinām, ka to ēst ir droši?
Es varēju jūs nogalināt miegā. Vai es jūs modinātu, lai noindētu?
Tas liek aizdomāties, kāpēc mūs apdullinājāt.
Es atrodos nomaļus. Viesi man ir retums.
Man bija jāuzzina jūsu nolūki. Bet, ja jūtaties ieslodzīti,
vai tagad jūtaties drošībā?
Es jūtos bruņota.
Tu ļoti vērīgi uzlūko dievieti, Hari Seldon no Strīlingas.
Atvainojos. Vienkārši virs jums tik spoži spīd saule.
Paa ir gaismas dieviete.
Jā. Un tomēr, lai arī saule spīd spoži,
neredzu, ka jūs mestu ēnu.
Jūsu inkarnācija nav pārāk miesiska, dieviete.
Kurs šeit ir galvenais? Lūdzu, vai varam beigt šo izlikšanos?
Īstā Telema Bonda, ja nemaldos?
Man jau likās, ka jūs varētu pamanīt.
Mentāli nepilnīgie to kompensē ar citām maņām.
Piedodiet, bet es gribēju jūs pavērot, neizraisot aizdomas.
Kad mūs iepazīsiet, jūs sapratīsiet, kāpēc esam tik piesardzīgi.
Kas jūs atvedis uz mūsu pasauli?
Instinkts.
Gandrīz šķiet, ka mūs kāds sauc. Vai tu dzirdi?
Jā.
Jūs runājat par balsi? Par manu balsi.
Tā tas ir paredzēts. Mēs esam patvērums,
un jūs dzirdējāt mūsu aicinājumu.
Jūs abas to dzirdējāt tāpēc, ka esat tādas kā mēs. Jums ir visas maņas.
Daži mūs sauc par Mentāliķiem, bet man labāk patīk "Redzošie".
Es ierados pirmā.
Nodomāju, ka Igniss varētu būt patvērums citiem Redzošajiem, un sāku viņus saukt.
Kā bāka garāmbraucošus kuģus. Bet es aizņemos jūsu tēlu.
Es vienmēr iztēlojos dzelzs skaidas, ko pievelk magnēts.
Vai tauriņus - liesma.
Tik nāvējoši ne.
Nu lūk! Kad bijām cits citu atraduši, sajutāmies droši un spēcīgi.
Telepāti ar dažādām spējām un talantiem.
Tā mazā dieviete bijāt jūs bērnībā.
Manas spējas noturēja par dievišķām. Tas man gandrīz maksāja veselo saprātu.
Nepielūdziet bērnus! Tas nenāk viņiem par labu.
Citiem gāja sliktāk.
Savās mājās vajāti, viņi bēga, lai netiktu nonāvēti.
Re, kādi Loronam ir apdegumi.
Džosaijam - rēta.
Jūs zināt, kā tas ir, vai ne, Gāla?
Bēgt, iekams neesi nogalināta.
Es redzu mazās rētas, kas saistītas ar jūsu bēgšanu.
Vai tas nav ironiski - būt redzošai, taču sava dieva neieraudzītai?
Es jūs redzu, pat ja jūsu dievs to nespēj.
Un jūs? Atstumta no savas kopienas, kaut izmisīgi vēlaties tai piederēt.
Jūs mūs lasāt.
Jūsu prāts ir dzidrs kā ūdens.
Viss zaudētais. Zaudētie cilvēki.
Piedodiet, ka nācās izmantot jūsu mīļotā tēlu, Salvora.
Zināt, jūs esat daudz sentimentālāka, nekā ļaujat manīt.
Jā, viņš mani noskūpstīja. Par to es jūs ienīstu.
Es nedomāju, ka tā notiks. Es atvainojos.
Bet, ziniet, vairāk jūs sadusmo, ka nosaucu jūs par sentimentālu.
Man jūs patīkat.
Jūs izlikāties par Reiču. Bijāt manā galvā.
Hari Seldons ir slavens un miris, un ļoti grūti nolasāms.
Man vajadzēja, lai padomājat par savu nāvi un atdzimšanu
un es varētu saprast, kas notika.
Un jūs saprotat? Kas notika.
Nav ne jausmas. Hari prāts ir ļoti duļķains.
Taču es redzu, ka jums ir plāns.
Un jūs domājat, ka šī vieta un mani Redzošie ir daļa no tā.
Jums taisnība. Tā ir.
Atnāciet pie manis rīt, tad par to parunāsim.
Tas rada stresu - ka visi esat šeit
un domājat tik skaļi.
Maniem ļaudīm ir jāatpūšas.
Cik daudz jūs saskatījāt manās duļķēs?
Pietiekami, dārgais.
Kas ir?
Tu domā šo?
Šķiet, to sauc par pirmradiantu.
Jā, tieši tā.
Viņi ļoti centās par to nedomāt.
Dzirdēju, kā Hari lika Gālai to paslēpt.
Es to atradīšu un salauzīšu.
Otrā Fonda nebūs.
Tulkojis Imants Pakalnietis