מבוסס על ספריו של אייזק אסימוב -
אתה סומך עליי?
אני מצטער שפגשתי אותך.
אבל פגשת ועכשיו אנחנו כאן,
גלקסיה שלמה סובבת סביב פעולותיו של אדם אחד, אתה.
רייץ'...
אני לא חושב שאני יכול לעשות את זה.
ואתה יודע יותר מכל אדם אחר מה באמת מונח על כף המאזניים.
אני שונא את מה שעשית לנו.
אני יודע. הכעס שלך יעזור.
אני לא כועס. אני...
אני אוהב אותך.
גם את זה אני יודע, בן.
עשה זאת.
לך ישר לתא ההקפאה. הוא מתוכנת בשבילך.
ואל תעצור להיפרד ממנה.
אל תערב אותה בזה.
רייץ'.
אני עדיין חולם, מה?
זה לא חלום.
איך ייתכן שאתה עוד בחיים?
אני לא. נהרגתי בישועה.
עבדת על כולם.
הם חושבים שאכפת לך מהם.
אבל האמת היא שלא אכפת לך מאף אחד.
כולם רק נקודות בגרפים.
זו הסיבה שתיכשל.
כי לא אכפת לך מי יחיה ומי ימות.
- לא היית אמור למות. - אבל שינית את התוכנית.
הפללת אותי כי לא סמכת עליי. אילו היית סומך עליי, הייתי נותר בחיים.
אבל במצב ההוא, ירו בי במנעול האוויר כמו בזבל.
הותירו אותי לרחף קפוא לנצח נצחים.
לא היית זבל.
לא.
הייתי הבן שלך ואתה נתת לי למות.
אבל למה זה מפתיע אותי? שנינו יודעים שזו לא הייתה הפעם הראשונה שלך.
אתה בסדר?
לא היו לו רגליים כבר יותר מ-100 שנה.
בקשר לרגליים, איך השגת אותן, הארי?
אמרתי לך, אני לא יודע. קאלה הפנתה אותי לעולמה של אונה.
איך? היית לכוד בזוהר העיקרי.
היא התגלתה בפניי. המוח שלי כבר היה הרוס.
היא רמזה שהיא ביטוי של הזוהר העיקרי עצמו.
פגשתי אותה. היא נראתה אמיתית בדיוק כמוני, אבל לא נרשמה כיצור חי במכשירים שלנו.
ואני כן?
כן.
הגוף שלי הוא כמו שהיה רגע לפני שנהרגתי.
נכנסתי למערה עם קאלה. עמדתי בחושך, חסר משקל, המתנתי.
ואז התעוררתי לידך והרגשתי את הלחץ של כוח המשיכה על עמוד השדרה שלי.
היא שיבטה אותך.
אז אחרי 150 שנה לשושלת הגנטית יש יריב.
לא פספסתי את האירוניה.
מישהו רצה שתשוב להיות בשר ודם.
ואתה טרחת כל כך להפוך את עצמך לרעיון.
תראה את זה. קלטתי משדרים.
המוסד התפשט בכל השוליים החיצוניים.
הם מוכרים פסיכוהיסטוריה כקסם.
הם מוכרים אותך. הנביא.
לא אותי. אותו. את סלדון האחר.
היה ברור שזה יקרה. אנשים אוהבים לכרוע ברך.
מתקרבים לאיגניס.
מיד נגיע לאיגניס.
אם לא תחטוף את הספינה שלי שוב.
איגניס. מוצב אימפריאלי לפני 1,000 שנה.
מגוון בעלי חיים, אבל אין כאן בני אנוש מאז שהקיסרות עזבה.
אז אם אין כאן אף אחד, מי קורא לנו?
נכנסים לאטמוספרה.
- פאק! - מה?
יונים שליליים באטמוספרה גרמו אתחול המערכת.
מה זה אומר?
זה אומר שיש לי רק תנועה מעלה ומטה, אני טסה בלי הגה.
- זה רע? - כן!
- תצליחי להנחית אותנו? - שתוק!
- עצים! - אני יודעת!
קדימה!
הארי, נפצעת?
קצת. עבר זמן רב מאז שהרגשתי כאב גופני. זה מלהיב.
אולי במנות קטנות.
תריצו בדיקות. תכף אשוב.
לאן את הולכת?
לג'ונגל. מישהו התבונן בנחיתה שלנו.
אני חושבת שעדיף שתעזרי לנו לתקן את הספינה קודם.
עשינו המון רעש בנחיתה.
אם מישהו מחפש אותנו, עדיף שאפגוש אותו בחוץ ולא כאן.
פאק! מערכת העלייה לחללית נפגעה בנחיתה. אצא דרך מנעול האוויר.
את מאפשרת למה שראית בחזון שלך להשפיע עלייך. אל תעשי זאת.
ידעתי שזה לא יהיה קל.
היה ברור שהם יחרימו כל תיעוד של ניסיון התנקשות.
נכון. וצילומים מחדר המיטות של קיסר הם מחוץ לתחום.
ומה ששאלתי לגבי המשפחה שלי?
לא גיליתי דבר, דומיניון. אני מצטער.
תודה, מרקלי. תהיה לנו בקשה נוספת בקרוב.
ניסיון ההתנקשות היה בחדר השינה של דיי.
נראה שאצטרך להיכנס לשם כדי להציץ.
את בטוחה שזו הדרך היחידה?
לא מוצא חן בעינייך שאציע את גופי הצעיר והענוג תמורת מידע?
אל חשש, רו. לא אתן לו יותר משארצה לתת.
אני מקווה שלא. לפעמים אני תוהה לאן נעלמה הנסיכה סארת' הביישנית והעצובה.
היא מתה עם שאר המשפחה שלי.
היא רוצה להזדווג.
כפי שקיווית. אתה רוצה ברית אמיתית. לא ברית על הנייר.
כן. הכול מסתדר. אבל...
התרגלתי אלייך בהקשר הזה.
אתה גבר. גבר מרשים מכל הבחינות.
היא לא ראתה גבר כמוך קודם לכן.
בדיוק.
ומכיוון שהיא הציעה את המפגש, היא תהיה מוכנה. זה לא אמור לקחת זמן רב.
ואני מרגישה שאתה כבר מוכן.
- אישאר קרובה. - בסדר.
חשוב עליי.
היכנסי, סארת', ציפיתי לבואך.
תודה שהסכמת לזה.
אני מבין שרומנטיקה חשובה לנערות צעירות.
המקדש הפנימי. אפשר להיכנס?
בבקשה. הביטי סביב.
וואו. תראה אותך. זה משהו מיוחד.
תודה.
זה בתיקון?
אלה... טחב וטפילים.
זה ישן. זה הציג את קליאון הראשון בהתחלה,
אבל זה נהגה מחדש לכל דיי כדי להדגיש את תרומתו הייחודית
לקיסרות.
ומעליך הטבעות? דרמטי מאוד.
אחי התחיל אותן. אני סיימתי את העבודה.
הן בולטות יותר משציפיתי.
במקור הן תוכננו כך שיהיו בלתי נראות מהקרקע,
אבל רציתי שאנשים יראו את הקשתות, כמו שלשלות סביב העולם.
האזרחים זקוקים לתזכורת לכך שהם בחיים
רק כי זה רצוני.
ההילה שלך. אתה משתמש בה גם ברגעים אינטימיים?
תמיד.
מכוונת גבוה כל כך? מה אם אתה רוצה...
אני לא יודעת, לחטוף פליקים?
אני מניחה שיש כאן מחבטים שמטביעים את החותם המלכותי
על הישבן.
אורה שיכינו כאלה.
המיטה שלך נוחה מאוד.
יש אמרה עתיקה שאומרת
שראשו של המלך אף פעם אינו קליל על הכרית.
באמת?
אני פשוט חושב שהמלכים האחרים זקוקים לכריות טובות יותר.
ואני חושבת שזו לא הפעם הראשונה שאתה מספר את הבדיחה הזו.
אתה עדיין צוחק מבדיחת הכריות?
לא. ממך.
אני חושב שתגלי שכשגבר ואישה נמצאים יחד,
אם את רוצה שדברים יסתדרו היטב, הגבר צריך להיות למעלה.
אני מרגישה שאני שוטה.
את תלמדי. בואי נרים את השמלה שלך.
הברכיים שלך?
- לא. - מה אתה...
לא, אני מסתדר.
זו הבוהן שלי. בסדר. אני מסתדר.
- אתה צריך ש... - אל תדברי.
עשית זאת פעם.
האמת היא שלא כך.
את מעמידה פנים. אני יודע שהיה לך מאהב.
הוא נהרג בתאונה שהושיבה אותך בכס המלכות.
למה אני לא מופתעת שאתה יודע הרבה כל כך על ימיה האחרונים של משפחתי?
את לא רוצה לשכב איתי.
אני יודע למה את כאן. כמעט נרצחתי בחדר הזה.
זה היה בחדר הזה?
ראיתי אותך מסתובבת כאן ומדמיינת את כל העניין,
בודקת למה הם כשלו.
את מצטערת שהם לא הצליחו, מה?
אולי את חושבת שזה היה מאזן מאזני צדק דמיוניים כלשהם?
אולי שילמת על התוצאה הזו?
כן! ניסיתי להבין איך הגיעו לכאן מתנקשים.
לא כי אני שכרתי אותם.
כי אני מנסה להבין אם בטוח לחיות כאן.
האם ניסית בכלל לראות את המצב מנקודת המבט שלי?
אתה בכלל יודע מה היא נקודת מבט אחרת?
איך אתה יכול לדעת? האנשים הקרובים אליך ביותר הם אתה.
את חושבת שאני לא יכול לשמור עלייך?
אני הופך את טראנטור על פיו. אני אמצא את הבוגדים...
אתה מחפש כבר כמה ימים ועוד לא גילית דבר.
סלח לי, קיסר, אבל אני לא רגועה.
אם את מסרבת להצעת הנישואים שלי, אמרי זאת ברגע זה!
ולחתום על הוצאתי להורג?
מצא את הבוגד שלך ותישבע שאהיה בטוחה. אם תוכל, אקבל את הצעתך.
ודאי שאני יכול. אני נשבע!
- אז אני מקבלת אותה! - עכשיו לכי מכאן!
שמעת הכול?
לא. עברתי לכניסת המשרתים.
היא חושדת שרצחתי את המשפחה שלה. נאלצתי להאשים אותה בניסיון רצח שלי.
המצב התחמם. אנחנו מאורסים.
ברכותיי.
ורצח המשפחה שלה, אי אפשר להוכיח שזה קשור אליך.
וידאתי את זה.
עלינו להיזהר איתה.
היא נבונה ומסוגלת לתכנן תוכניות משלה.
לקיסרית לעתיד יש יותר מזל משמגיע לה.
לא סופקת.
30 שנה קודם לכן... -
תודה, קיסר.
קראי לי קליאון.
זה מוצא חן בעיניי.
את מגרה. איך נעשית טעימה כל כך?
אני אוכלת הרבה מלח, קליאון.
אני לפני תיבול.
מה שמך?
רו. רו קורינת'ה מדומיניון.
שם יפהפה. אישה יפהפייה.
אשתיק את האפקט, למקרה שגם את תרצי לנשוך.
יוצא מגדר הרגיל.
אפשר לחזור לשלב מוקדם יותר? לרגע שבו התחלת איתי בחצר גוסמר?
המצב נעשה מעניין ביותר בהווה.
נחזור לזה. המתנה היא חצי מהכיף.
בסדר, מוקדם יותר באותו היום.
זה נאסף ממצלמות רבות בחצר גוסמר.
והנה את.
אני חושבת שהן מנסות למשוך את תשומת לבך.
אחתן מהן עלולה למתוח משהו.
טרגי.
ומה את עושה כדי למשוך תשומת לב של מישהו?
אני? אני מסרבת להרים את המבט מהמשחק שלי.
זה משיג את ההשפעה שאת רוצה?
אני רואה רק את כפות הרגליים שלך, אז אני לא בטוחה, אבל הפטפוט מבטיח.
אני זוכרת את זה. הזיכרון שלי מסתיים אחרי זה.
ועכשיו אפשר לחזור לסקס.
את מודעת לכך שהוא חסר? הזיכרון?
לא.
אחזתי בידך ואז הייתי בחללית בדרך הביתה...
עם סימני נשיכה בכתף וחשבון בנק מלא.
זה נראה לי הגיוני לגמרי, שום דבר לא היה חסר.
באמת?
תיארתי לעצמי קטע ריק מוזר שמתעקש להיות מורגש כמו...
כדור כותנה באמצע המוח.
תשמע, חשבתי, מכיוון שאתה יכול, שאולי...
לא ערכת את הזיכרונות שלך?
אני מתארת לעצמי שקיסר יכול להיפטר מהרגעים שהוא מעדיף לשכוח.
אבל לא יכולת לתת להם ללכת לאיבוד בהיסטוריה.
לא, הם יישארו בממוריום עם שאר הזיכרונות הרגילים שלי.
אבל זה רעיון מרתק.
מה?
קץ לחרטות.
היית עושה את זה?
לעולם לא. אני מחבקת חרטות.
אני רוצה לזכור את הנוף מראש ההר.
גם אם זה אומר שעליי לזכור גם את הנפילה.
אתה בר מזל שאתה יכול לבטוח בזיכרונות שלך.
נראה שעוד לא התאפסת לגמרי על האומנות העדינה של התגנבות מאחור.
טוב מאוד. כדאי לך לחשוב על...
עזוב את הסכין.
תרים ידיים. תוריד את המסכה.
היי, סאל.
לא. אתה אמור להיות מת כבר.
- את מאוכזבת? - לא, אבל...
אבל את את. את מקבלת סוס במתנה ובודקת לו את השיניים.
ספינת הקבצן אמרה לי שנכנסת לשנת הקפאה.
לא נותר לי דבר בטרמינוס, סאל, אז גם אני עשיתי זאת.
אמנם הענקתי לך את הפיקוד, אבל היא עוד מתוכנתת בשבילי.
כיוונתי את תא ההקפאה שלי לסנכרן את מעגל ההתעוררות עם הקבצן.
ברגע שתחליטי לחזור לעולם, גם אני אחזור.
אבל איך ייתכן שאתה כאן?
הסתובבת בכל הרביע הזה, סאל.
קלטתי את המסלול שלך בעולמה של אונה.
הגעתי לאיגניס חצי יום לפנייך.
ופתאום שמעתי שוב את קולך המתוק.
אני מצטער.
לא התכוונתי להיות קר כל כך כשדיברתי על סאלבור ועל החיזיון.
אני לא מצליחה להוציא את זה מהראש,
אז אין טעם להגיד לי להפסיק לחשוב על זה.
או שתעזור לי או שלא תגיד מילה.
ההנחה העומדת בבסיס הפסיכוהיסטוריה היא שהעתיד אינו מקובע.
אבל כל החזיונות שלי התגשמו.
בסינאקס חלמת על גל גדול שימחץ אותך.
זה לא קרה. את כאן.
אז איך נדע אילו פעולות
ימנעו את הגורל של סאלבור?
לא נוכל לדעת. ואילו היינו יכולים לדעת, כדאי שנבצע אותן?
אתה רק רוצה שאוותר עליה
כי אתה לא מסוגל לחוש אכפתיות כלפי משהו מלבד...
היי. היא גם הבת של רייץ'.
זה אומר שהיא הנכדה שלי.
אילו הייתי יודע...
מה היית עושה? היית פועל אחרת?
אני לא יודע. אני רוצה לחשוב שכן.
אבל עובר הוא רעיון שונה לגמרי מאדם אמיתי.
עוד לא החלטנו
אם נלד את התינוק.
כי הוא ידע שהוא לא יהיה כאן. שנינו רצינו בתינוק.
יש לך את הרגע הזה איתה עכשיו. לא כולם זוכים בזה.
קבצן פתיחת דלתות -
גאל, איפה הזוהר העיקרי?
בתא הטייס. למה?
היא מחייכת.
החביאי אותו. אל תגידי לי איפה.
עשי זאת מיד.
סאלבור, זהי את הזר שאת מעלה לספינה שלנו.
טכנית, הספינה הזו שלי.
בסדר.
הוגו קראסט מטרמינוס.
הוא המגדלור שלי, סיפרתי לך עליו.
אני קצת יותר ממגדלור, סאל.
פתח את מנעול האוויר.
בסדר.
מנעול -
הארי, פתח את הדלת.
פתח אותה, הארי.
אין כניסה -
כניסה -
הוגו, מה הגובה שלך?
קצת פחות משני מטרים.
- לפי רשומות הקבצן גובהו 181 ס"מ. - הארי, מה אתה עושה?
לפי הקבצן המשקל המשותף שלך שונה בשלושה ק"ג משהוא אמור להיות.
אתה עושה צחוק? הייתי יכולה להוריד את זה בזיעה בג'ונגל. פתח לנו.
זה לא הוגו.
הארי, שלושה ק"ג הם שום דבר. זה כמה בירות.
מדובר במסה והמסה של הוגו לא נכונה.
אולי זה הציוד שלו או כל דבר אחר.
עקפתי את מערכות הספינה. לא תוכלו לפתוח את הדלת.
ד"ר סלדון, זה אני, הוגו. הייתי במשבר הראשון.
אני זה שנסע להביא את הת'ספינים.
"הידד להוגו". זוכר את זה?
האמת היא שלא.
הוגו הוא אחד מאיתנו. הספינה הזו שלו.
הספינה שלו? ספינה ת'ספינית?
אז הוא עוד מקודד גנטית למערכת.
כן, נכון. הקבצן מכירה אותו.
החזירי לו את השליטה.
אני לא יכולה. הוא העביר לי אותה באופן תמידי.
באמת? אתחלתי את הגדרות המקור של הספינה כשהייתי בתוך המערכת.
לעזאזל! אם לא תפתח את הדלת, אחזיר לו את השליטה.
סאלבור, חכי.
עשי את זה.
קבצן, פתחי פרוטוקול.
העברת ספינה חזרה להוגו קראסט.
קבצן, סריקת שטח -
עכשיו הוא יכול לפתוח את המנעול בעצמו.
פתח אותו.
הארי, יש לנו בעיה.
סאלבור, זהירות!
נטרלו את הנשקים החיצוניים של הספינה או שאהרוג אותה.
הארי!
- סאלבור! - גאל!
בטלו את החשיבה שלהם.
אז האירוסין סגורים.
הוא חשד שאני מעוררת סכנה. הייתי צריכה להרגיע אותו.
וכמו שאת אומרת תמיד, לקרבה לכס המלכות יש יתרונות.
גיליתי שהמתנקשים בהחלט נכנסו לחדר השינה.
הם השתמשו בחרבות להב ועל הפרסקו שמאחורי המיטה הותז דם.
אבל הוא סעד איתנו בארוחת הערב בערב שלאחר מכן.
זה ייתכן? אולי הוא כן הוחלף אחרי הכול.
מרקלי, אנחנו חייבות לגלות מה קרה בחדר ביום ניסיון ההתנקשות.
אני מבטיח לך, דומיניון, אי אפשר להשיג את הצילומים האלה.
לקיסר יש בחינות זיכרון, בדיוק כמו לפילגשים
ולאחרים שעובדים במלון.
והם נשמרים לעד.
ההורדות המקוריות מאוחסנות במקום שנקרא הממוריום.
תוכל להיכנס אליו?
כן, אבל לעולם לא ישחררו זיכרונות של קליאון.
אולי לא את הזיכרונות של דיי.
אבל מישהו ודאי טיפל בו כשהיה פצוע.
- קלביג'ר? - השומר ירטל. בהוראות הקיסר.
דיי רוצה בחינת זיכרון מהאסקלפיום.
יש לי את התאריך, את השעה ואת הצביר.
תן לי.
ניסיון ההתנקשות.
יש לו אותן כבר.
תשמע, אני מקווה שמישהו עוקב אחרי ההזמנות.
הוא עובר על כל מה שיש לנו בתאריך הזה
- עד לרמת עוזר הטבח השלישי. - אני רק עושה מה שאמרו לי לעשות.
תודה, השומר.
אני מוטרד, דמרזל.
את אומרת שרק לדיי יש סמכות לשנות את הזיכרונות שלו?
כן. גם את שלך וגם את של דון.
לא ייתכן שזה נכון.
הסמכות אמורה להיות משותפת לכולנו.
זה היה המצב. אבל אחרי המתקפה
דיי חשד בשניכם.
אבל הוא ראה את כל הסריקות. הוא יודע שאנחנו חפים מפשע. הוא...
אך בכל זאת, הוא בחר לשמור את הכוח המנהלי החדש שרכש.
אם דיי חתך זיכרונות ממני או מדון,
איך נדע זאת?
הזיכרונות שלכם שמורים בממוריום.
והזיכרון שלי שאינו ניתן לשינוי הוא מושלם עוד יותר.
אז יש שני גיבויים במקרה שעולות שאלות.
אבל אני לא אדע את השאלות.
לא ארגיש שחסר משהו.
אילו האח דיי היה נוקט צעד קיצוני כל כך, הוא היה אומר לי.
וכפי שאתה יודע, עליי לעשות בכל רגע נתון את מה שטוב לקיסרות, לא רק לדיי.
הייתי אומרת לך, האח דאסק.
אהיה כאן לעד כפי שהייתי תמיד.
האח דיי לוקח על עצמו הרבה מאוד.
תודה, מרקלי.
נגני את זה.
אם אנחנו לא יכולים לראות את תנועת החרב, בואי נראה על מי היא נחתה
ומה עשו בנידון.
ננו-רעל הוחדר בעזרת להב מולקולרי.
יש לנו 12 שניות לפני ששטף דם יוביל למות גזע המוח.
תן לי את זה.
- חצי ראש. - זה לא ייתכן.
- זו דמרזל. - היא מכונה? אני רואה מכשירים.
בטראנטור היו אנשים מכניים, אבל זה היה לפני 1,000 שנה.
כולם נחלת העבר. הוצאו מחוץ לחוק. איש לא שרד.
נגעתי ביד. היא הייתה חמה וחיה.
זה לא דם.
אבל לא משנה מה זה, זה אמור להתפזר.
היא הייתה איתו בחדר השינה.
והיא רובוטית.
ידעתי שנגיע לכאן ברגע שדיי ביקש שנצא מחדר כס המלכות.
הוא מקבל החלטות, שולח גנרלים נפיצים למשימות.
ועכשיו הוא גזל את הכוח הזה.
- זו ודאי לא הייתה הכוונה שלו. - לא דיברתי איתו מעולם.
גם אני לא. מעולם לא הייתי עניו מספיק כדי להודות שיש לי צורך בזה.
בוא נראה.
מה אם התיקונים לגנום שלנו לא הספיקו
כדי שטביעות האצבעות שלנו יתאימו?
אל תדבר על זה.
אם הוא ידע שאנחנו כבר לא ברואים בצלמו, הוא יוריד עלינו את התקרה.
עכשיו תהיה בשקט.
קליאון, אנחנו ניצבים בפניך.
בנים, אחים, עצמנו, כדי לדבר עם הזיכרון הנכבד
של המקור של כל מה שאנחנו.
ידינו מספרות את סיפורנו והוא גם הסיפור שלך.
בבקשה, שמע את השאלה שלנו.
זה בטח בגלל כף היד שלי.
אני הזיכרון של קליאון הראשון. מי פונה אליי?
אנחנו. הנגזרות ה-16 וה-18 של ישותך.
אנחנו מודים לך על חיינו.
שאלו את שאלתכם, אחים.
האח דיי קיבל על עצמו כוח לערוך את הזיכרונות שלנו
ואין לנו אפילו סמכות לבדוק אם הוא עשה זאת.
האם זה בהתאם לתוכנית שלך?
יש ביניכם מריבות?
הוא מקבל עליו כוח רב מדי.
שלושת צדדי הקיסרות אינם מאוזנים. אנחנו צריכים לכייל מחדש...
מספיק.
אתם אדם אחד.
אם אתם מתפלגים, זה זלזול בי ובתוכנית שלי.
אחדות היא המצב הטבעי שלכם.
קנאה בדיי היא קנאה בעצמכם.
גנטית אנחנו זהים.
אך בכל הנוגע למזג שלנו, יש להביא בחשבון גרסאות, ודיי הזה,
הוא... הוא מאפשר לצד השולט שבנו להיות...
אני מודע למזג שלי ויש לו גוונים רבים.
כולם הובאו בחשבון.
מה זאת אומרת?
זה לא עניינכם.
איך אתה יכול להגיד את זה?
לא יצרת את הממשק הזה כדי שנוכל לבקש את עזרתך?
אני כאן כדי לתת לכם מה שאתם צריכים. לא יותר מזה.
החלום ממשיך לחיות בכם.
כי אתה שמרת אותו בחיים בך.
השומר, אנחנו רוצים לראות מידע מצביר הזיכרונות שלנו.
בעיקר את גודל הקבצים שלנו.
לא ידעתי שהקיסר מתעניין במטאדאטה.
לא מצאתם מה שחיפשתם קודם?
לא.
בסדר. אז אצטרך לבדוק את זה.
באותה הזדמנות, תביא את המידע הזה בנוגע לכל הקליאונים.
כך נוכל להשוות.
כולם? ממתי?
מההתחלה. היינו רק 18.
אתה יכול לעשות את זה.
אצטרך רגע. המתינו לשמאלי, בבקשה.
חוצפה מטופשת.
אני צריך לכרות לו את האגודלים.
אתה מקבל את התחושה שאנחנו כבר לא עומדים בראש כאן?
אתה חושב... כלומר...
אנחנו לא בסכנה, נכון? אנחנו הקיסר.
אתה זוכר מי הוא היה?
הקיסר אלגרן? קדם-קליאוני.
כן, תראה את משיכות המכחול. ירוק בצוואר.
זה הוסף אחרי מותו כהערה. מה זה מסמל?
זו חריטה.
זה מסמל בגידה. בוגד. הוא הוצא להורג על בגידה.
אנחנו רבים, אבל אנחנו בני תמותה,
והייתי צריך לצפות את זה. הייתי צריך לצפות את כל זה.
ודיי?
היה ברור שדיי יכתוב את עצמו בהיסטוריה, כך או אחרת.
והיו...
עימותים קטנים במהלך שלטוני
שלא התרחשו במשך מאות שנים
ולא טיפלתי אפילו באחד מהם.
דמרזל השקיטה את הגלקסיה בשבילי.
אבל דיי, גם כשהיה נער צעיר, התבייש בי על כך.
הוא שאל איך תכנה אותי ההיסטוריה.
בהחלט לא משכין שלום או כובש או אפילו בוגד.
אתה עוד בחיים.
המורשת שלך לא נקבעה.
כשאדם הוא זקן, לא אכפת לו מה הוא זוכר.
אכפת לו איך הוא נזכר.
ובסופו של דבר כולנו רק ממוריומים.
אולי דיי עשה לך טובה כשנתן את הכיסא שלך.
עכשיו תוכל לקבל את מה שאני רציתי מאז ומעולם.
מה רצית?
מה שכל גבר צעיר רוצה.
חיים.
אהבה.
הייתי יפהפה.
קיסר.
עזוב אותנו.
שבעים ושמונה?
סך פקעות הזיכרון שלי.
מה המספר שלי?
עשרים ותשע.
בוא נראה את שאר הקליאונים.
שמונים ותשע, 87, 82,
שמונים ושלוש ועוד 87.
זה מרגיע.
נראה שאני בדרך לממוצע כשאגיע לגיל...
- מה? - מה העניין?
לקליאון הראשון היו 213 פקעות זיכרון?
טוב, הוא היה מיוחד.
הגיוני שיהיה לו טווח גדול יותר של ניסיון חיים.
נכון.
אבל כמה גדול יותר?
חייו היו מלאים עד כדי כך?
או שחסר משהו בחיים של כולנו?
מה נעשה?
שום דבר, עד שאמצא לנו משהו שנוכל להשתמש בו.
סאלבור?
את בסדר?
גופנית אני בסדר.
- האינסטינקטים שלך היו נכונים. - זה לא ממש מרגיע.
הם לקחו את כלי הנשק שלי.
- אז אנחנו אסירים. - אסירים של מי ואיפה?
כל זה מלפני השושלת הגנטית.
הקיסר קנדר החמישי, ארמון הקיץ שלו, ודאי הושאר להירקב עם הקליאונים.
אין סוהרים.
זה מוזר בכלא.
אתם שומעים את זה?
אנחנו חייבים להסתלק מכאן.
אני לא שומע שום דבר.
אני שומעת. קולות. לחישות.
הם נשמעים מהכיוון הזה.
אני טלם בונד, הגלגול הגופני השביעי של פה-אה,
אלת האור, התבונה, היצורים המעופפים ותא הנצח השני.
פא-אה מברכת אתכם. סמנו את הסימן שלה והציגו את עצמכם.
האלה, אני הארי סלדון מאוניברסיטת סטרילינג.
אלה העמיתות שלי.
הן לא יכולות לדבר בשם עצמן?
גאל דורניק מסינאקס.
סאלבור.
ברוכים הבאים, הארי סלדון, גאל דורניק
וסאלבור... הארדין מטרמינוס.
אתם האורחים שלנו.
קורה שמנחות שוחות נגד הזרם.
מזון מאלה לאדם.
תודה על הכנסת האורחים שלך, האלה.
איך נדע שבטוח לאכול את המזון?
הייתי יכולה להרוג אתכם כשישנתם. הייתי מעירה אתכם כדי להרעיל אתכם?
אני פשוט תוהה למה עילפתם אותנו מלכתחילה.
אני חיה במקום מרוחק. אין לי מבקרים רבים.
הייתי צריכה לדעת את הכוונות שלכם, אבל אם זה גורם לכם להרגיש כלואים...
זה נותן לך תחושת ביטחון?
זה נותן לי תחושה שאני חמושה.
אתה בוהה באלה, הארי סלדון מסטרילינג.
אני מתנצל. העניין הוא שהשמש מעלייך זוהרת מאוד.
פה-אה היא אלת האור.
אכן. אך השמש בוהקת מאוד
ונראה שאינך מטילה צל.
הגלגול שלך לא מגולגל במיוחד, האלה.
מי שאחראי כאן, בואו נסיים את המשחק הזה, בבקשה.
טלם בונד האמיתית, אני מניח.
הנחתי שאתה תהיה זה שיבחין בכך.
הפגומים מחשבתית מפצים בעזרת החושים האחרים שלהם.
אני מצטערת, אבל רציתי להתבונן בכם בלי שתתבוננו גם אתם.
אחרי שתבלו איתנו זמן מה תבינו למה אנחנו זהירים כל כך.
מה מביא אתכם לעולמנו?
אינסטינקט.
זה כמעט כאילו מישהו קורא לנו. את שומעת את זה?
כן.
אתן מתכוונות לקול? הקול שלי.
כך זה אמור לעבוד. אנחנו מקום מפלט
ואתן שמעתן את הודעת קבלת הפנים שלנו.
אתן שמעתן אותו כי אתן כמונו. יש לכן את כל החושים שלכן.
יש כאלה שקוראים לזה מנטליקה, אבל אני מעדיפה לקרוא לזה "צופים".
אני הגעתי ראשונה.
חשבתי שאיגניס יכול לשמש מקום מקלט לצופים אחרים, אז הזמנתי אותם.
כמו מגדלור לספינות חולפות. אבל אני משתמשת בדימוי שלך.
אני נוהגת לדמיין פיסות מתכת שנמשכות אל מגנט.
או עש ללהבה.
קטלני פחות.
בכל אופן, ברגע שמצאנו אלה את אלה, היינו בטוחים וחזקים.
טלפתים בעלי יכולות וכישרונות שונים.
האלה הקטנה והעצובה הייתה את כשהיית ילדה.
היכולות שלי הובנו לא נכונה כאלוהות, טעות שכמעט עלתה לי בשפיותי.
אל תסגדו לילדים. זה לא טוב להם.
לרוב האנשים כאן היו חיים גרועים יותר.
הם נרדפו בעולמות שלהם, הם ברחו לפני שנרצחו.
תראי את הכוויות של לורון.
את הצלקת של ג'וסאיה.
את מכירה את זה, נכון, גאל?
לברוח לפני שיספיקו להרוג אותך.
אני רואה את הצלקות הקטנות, חלק מהבריחה שלך.
האין זה אירוני שיש לך כוח צפייה אך האל שלך לא רואה אותך?
אני רואה אותך, גם אם האל שלך לא.
ואת, עומדת בקצה הקר של הקהילה שלך ורוצה נואשות להשתלב.
את קוראת אותנו.
המוחות שלכן צלולים כמים.
הדברים שאיבדתן. האנשים.
אני מצטערת שנאלצנו להשתמש בדמות הגבר שלך, סאלבור.
את אדם רגשן הרבה יותר משאת מראה.
כן, הוא נישק אותי. לכי תזדייני על זה.
לא חשבתי שזה יקרה. אני מתנצל.
אבל בעצם את כועסת יותר על כך שכיניתי אותך רגשנית.
אני מחבבת אותך.
את זו שהעמידה פנים שהיא רייץ', זה שהיה בראש שלי.
הארי סלדון מפורסם. גם העובדה שהוא מת מפורסמת וקשה מאוד לקרוא אותו.
הייתי צריכה שתחשוב על המוות ועל תחיית המתים שלך
כדי שאוכל לנסות להבין מה קרה.
אז את מבינה? מה קרה?
אין לי מושג. הארי עכור מאוד בפנים.
אבל אני רואה שיש לך תוכנית.
ואתה חושב שהמקום הזה והצופים שלי הם חלק מזה.
זה נכון. באמת, והם אכן חלק מזה.
בוא אליי מחר ונדבר על זה.
מלחיץ שכולכם כאן,
חושבים בקול רם כל כך.
אנשיי צריכים לנוח.
כמה קראת בעכירות שלי?
מספיק, יקירי.
מה זה?
את מתכוונת לזה?
אני מאמין שזה מכונה הזוהר העיקרי.
כן, זה מה שזה.
הם בהחלט השתדלו מאוד לא לחשוב על זה.
שמעתי את הארי אומר לגאל להחביא את זה.
אני אמצא את זה ואשבור את זה.
לא יהיה מוסד שני.
תרגום: אסף ראביד