ПО РОМАНИТЕ НА АЙЗЪК АЗИМОВ
Какво очакваше да стане с мен,
когато рязко откъсна съзнанието ми от "Гарвана"?
Какво си представяше, че ще стане с мен?
Че мислите ми просто ще бъдат прекъснати като твоите, докато беше в криосън?
Хрумна ли ти, че може да станеш моя мъчителка?
Изобщо не помисли, нали?
През цялото време бях в пълно съзнание!
Хари, не знаех.
Тъкмо бях разбрала, че Рейш е мъртъв, че не сме имали бъдеще...
Сърди се на Рейш!
Той знаеше абсолютно всичко, Гаал.
Дръжте се!
Моментът не е подходящ да споделяме мъката си.
Видях числата - Планът не върви добре.
- Защо се получава така, Гаал? - Не знам.
Не ми се прави на невинна! Много добре знаеш!
Изчисленията ми бяха на база създаване на "Фондация-2", помниш ли?
"Фондация-2" ли?
- Коя си ти? - Салвор Хардин, дъщерята на Гаал.
Дъщеря? Ти имаш дъщеря?
- Съсипителката на Плана има щерка! - Да, познаваш ме.
- Бях на Терминус, когато излезе от Трезора. - На Терминус? Бил съм там?
Да. Не! Не си бил ти, бил е другият. Той не знае твоите мисли, ти - неговите.
Фондацията му се носи към сблъсък. Империята скоро ще го открие.
- За какво говориш? - За война. Трантор, Терминус. Скоро ще е.
- Какво? Трябва да ги предупредим... - Да бе! Гениално!
Това щеше да е ролята на "Фондация-2", Гаал!
Да сложи прът в колелото.
Хари Селдън! Не ме познаваш, но аз знам кой си.
Твоята "Фондация-2" няма никакъв шанс, ако не излетим от тази планета веднага!
Влез в компютъра. Изчисти грешката в авиониката. Помогни ни.
Хари!
СТАБИЛИЗИРАНЕ
- Той успя. - Какво става?
- Изчисти грешката. - И ще заминем?
Не. Отказа стабилизатор.
Задръстен е от корали. Трябва да го пусна ръчно.
Като кажа да запалиш двигателите, включи на половин мощност.
Салвор, побързай. Ще ни залее.
Още малко!
Салвор, прибери се веднага!
- Пали двигателите, не ме чакай! - Но...
- Пали проклетите двигатели! - Мамка му. Добре.
СИУЕНА, ВЪНШЕН ПЕРИМЕТЪР
Беки, какво има?
Водата ли надушваш?
Ще я занесем на кларика, а?
Какво, Беки? Опасност ли надушваш?
По дяволите.
По дяволите. Ледена е!
- Махай се, болен съм. - Махмурлия си.
- А може би - още пиян. Дай ръка. - Не, няма. Не пак!
Само не пак. Не!
Проклет да си, братко.
Изкарай всичко.
Мили Селдън!
Панталони. Обувай ги.
Ефикасно прочистване, нали? Чист си като планински ручей.
- Ти си дявол. - А ти си прочистен.
След малко ще вирнеш гребена и ще ти просветне.
Попаднах на смъртна заплаха. Ако проявяваш интерес.
Това е доста зловещо послание за Фондацията.
Прекалили са с ножа.
Ударила е мълния. Такъв ли е бил планът? Да го убие мълния ли?
Най-вероятно е било точно така.
Империята напусна планетата преди век. Остана само горчивият привкус.
Явно местните продължават да мразят пришълците.
Кларик Рийс - познавах го. Добър магьосник. Тъжни очи.
Все имах чувството, че му дължа извинение.
За жалост, е убит заради вярата си в идеите на Селдън.
На Сиуена има всякакви хора. Не е сигурно, че предупреждението идва от религиозните.
Ето го символа на местното божество на мълнията.
- Решили са, че не тачим боговете им. - Че кой посяга на боговете им!
Ние само им показваме великата сила в основата на всичко.
И хвърляме светлина към неща, които някои искат да останат в сянка.
Вярата е особено нещо, братко.
- Смятат да ни нападнат, нали? - Гаранция. Зареди добре аурата си.
- Тя не предпазва от мълнии. - Избягвай ги.
ТРАНТОР
Императрица Ханло, една от най-великите.
А това длъгнесто дете ще стане императрица Аментик,
смятана за още по-велика.
Династия, зародила се преди 4000 г. и управлявала две хилядолетия.
Много по-дълго от Клеоните.
Имала е четирикратно по-обширна територия, науката и културата са процъфтявали.
Одитът на паметта на Здрач и Изгрев не показва да са имали контакт с Ангелите,
нито с друг извън обичайния им кръг.
Значи братята ми не са наели убийците?
Много свалихме летвата напоследък.
По-точно казано - не си спомнят да са наели убиец.
- Тази вратичка трябва да се затвори. - Да. Ще се погрижа.
Промених и спомените на медицинския персонал.
Няма да помнят, че са ни видели в компрометираща ситуация.
Вълци в кошарата ми...
Фондацията се домогва до Външния периметър.
Империята се гърчи в захвата ми като бясна котка
и това ме кара двойно по-решително да искам да узаконя този брак.
Затова намерих кой да се разправи с Фондацията.
Има 15 г. опит в Свръхсветлинната армада. Десетилетие в разузнаването.
- Стига бе. - Честен, неподкупен.
- Бел Риос ли? Категорично не. - Идеален е за целта.
Изтегли се в битката за клъстера Лемул.
Нападна врага по фланга и спечели с минимални жертви.
Това не е важно. Не ми се подчини.
Няма да сразите Фондацията, ако слугувате на егото си.
Его! Риос смята, че може да пренебрегва императора.
Късметът беше на негова страна!
Хората му го възнасят като герой, защото им спаси кожите,
а всъщност наруши военния устав.
Докога се надяват службата да ги храни и лекува, ако заповедите са пожелателни?
Така се стига до хаос, до поредния симптом на провалена ентропия,
възцарява се безпорядък,
а аз се лутам като безпомощно дете, търсещо солидна опора.
От вселена до атом -
всичко се разпада в собствените ти ръце.
Колко очакваше да трае избликът ми?
Около 75 секунди. Приключи по-бързо.
Да говоря ли с Риос?
Ако откаже...
убий го.
- Бел Риос? - Най-способният ни генерал.
- И го знае. - Ако тръгне да ти отмъщава, ще е опасно.
- Флотилията му е вярна безрезервно. - Няма флотилия, затворник е.
Може би е добре да остане такъв.
Моля ви.
Свалете вилиците.
Започваме отново.
Показалецът - в основата. Извийте ръката. Направете дъга.
Аз съм най-точното копие. Братята ми да се водят по мен.
Братко, генетично се различаваш от Първоизточника с три сентиморгана.
- Грешката е коригирана. - ДНК се поправя лесно, навици - трудно.
Трябва да действаме като един. Независимо какво е общото отклонение.
По въпроса за Риос -
император Далубен Четвърти е бил изправен пред подобно затруднение.
- Имало един харизматичен генерал... - Учител по история, учител по маниери...
Още нещо в полза на сватбата - тези упражнения ще отпаднат.
Кажи за "Фондация-2". Защо си попречила на Хари да я основе?
Не знам.
Обичах баща ти.
В лицето на Рейш намерих сродната си душа.
А Хари ми я отне.
Знаех, че Планът е важен, но тогава не можех да мисля логично.
- Иначе щеше ли да помогнеш на Терминус? - Не е толкова просто.
Хари никога не казва истината докрай.
Дай на жената риба и ще се нахрани.
Научи я да лови риба...
Ти се взря в Първичния блясък, Гаал.
До самия край.
Отговорите са там, ако се потрудиш да ги намериш.
Ролята ни не е да се месим във войната между Империята и Фондацията,
колкото и да искаме.
Каза, че сметките са криви. Да ги оправим.
Нали трябва да победят?
На десетилетия път от Терминус сме - нямаме хиперкораб или достъп до портал.
- Дори да имахме, не бихме се намесили. - Защо?
Първата Фондация не бива да знае.
Психоисторията предсказва естественото поведение на човечеството.
Ако въведеш прекалено много информация в системата, ще я объркаш.
- Затова тя се нуждаеше от контрапункт. - Втора фондация.
Психоисторици с достъп до Плана.
Познание за бъдещето, прилагано мъдро, за да поправи деликатно курса на Империята
- или на "Фондация-1" при нужда. - Сега вече разбира. Най-накрая.
- Говориш така, сякаш Терминус е враг. - Все още не. Но властта корумпира.
Ако оставим Фондацията без надзор, ще стане новата Империя.
Свестни хора са. Аз ги познавам, а ти - не.
- Всичките ти познати там са мъртви. - Прекрасно.
Да изгубим - лошо, да спечелим - пак лошо. Не мога да го приема.
Не знам дали Фондацията ще преодолее тази криза, но знам какво предстои.
Знам какво е червеното в Блясъка.
Усетила си нещо. Поредното предчувствие.
Разказвай.
Отчаяние.
Смърт. Разруха.
Вината е моя.
Когато излязох от басейна и попаднах на теб и Рейш, съм объркала уравнението.
Но може би същият инстинкт ще го оправи.
От идването на Салвор се чувствам силна. Може би заради нейните способности.
Какви? И ти ли виждаш бъдещето?
Не бъдещето, а миналото. Преживяванията на Гаал и Рейш.
- На Рейш ли? - Чрез донорската банка.
Ако тя има достъп до спомените ми,
може би моите предчувствия са същото, но наобратно.
Спомени от опита на моето бъдещо аз.
Покажи ми повратния момент, от който нататък властва хаосът.
Твоята повратна точка. Според теб колко напред в бъдещето е?
Може би след 150 г.
Проектирай съзнанието си в онзи момент. Там ще намерим нов път.
- Дотогава вече ще съм мъртва. - Проспа предишния век.
Защо не и следващия?
За Доминиона.
Демерзел, няма ли да вечеряте с нас?
Благодаря, Ваша милост. Тук се чувствам по-добре.
Благодаря.
Планетезималите винаги са ме омайвали.
Колко от вашите са населени?
Над хиляда в Облачния доминион. Някои са уникални.
Гостувайте ни. Ще се пързаляме по леда.
- Има планини от метанов лед. - Ще ми бъде много приятно.
Ден, ще се присъедините ли?
Стоманени остриета по запалим лед и висока скорост?
Да оставим това на наивните младоци с гъвкави колене.
Сериозно? Защо не се прехвърлите в друго копие със здрави колене?
- Ваша милост. - Грубо ли прозвуча? Нали сме си свои?
- Не е грубо. Приветстваме любопитството. - Аз съм поразена.
Да речем, че вчерашният опит за убийство бе успешен, днес ти щеше да си нов, нали?
Щяхме ли да знаем? Ами той?
- Откъде знаеш за опита? - Беше слух, ти го потвърди.
За императора се носят всякакви слухове, някои - доста фриволни.
Чувала съм, че не ползвате сами вилиците, а прислугата ви храни като бебета.
Моля те, Астрид, ела набучи този пъдпъдък и го набутай в пастта ми.
Добре е да имаш сигурност за наследника.
Ако се оженим и разчиташ на биологията, няма да имаш.
С много деца имаш друг вид сигурност.
Тогава и катастрофа на цепелин не би застрашила династията.
Съжаляваме за загубата ви.
Най-голямата ми сестра, престолонаследницата, бе обучена за лидер.
Брат ми беше офицер от кралските хусари.
На мен се прощаваше да съм дилетант.
Спорт, изкуства, музика...
Нека всички бъдем вечните ученици.
Да, допреди инцидента животът беше прекрасен.
Сега съм доминион и не съм подготвена да управлявам.
Съюзът ни ще ти предостави всяка подкрепа, която пожелаеш.
Ще ми е от полза.
Но за теб, братко Изгрев?
- Ти ще изгубиш кралство. - Но ще спечеля сестра!
Такава ли ще бъда?
И няма ли да постигна онова, което вчерашният опит е целял?
Ражда се бебе и другите клони падат от дървото.
Убийство чрез създаване на потомство.
- Не сме клони. Цяло дърво сме. - Един човек сме.
Но ти никога няма да станеш Ден. Би загубил смисъла на съществуването си.
- С приказки ще разтури сватбата. - Напротив.
Демонстрира аналитичен ум.
Може ли да видя клоните, които ще отсека, императоре? Телата в стъклениците.
Лично ще те заведа при Първоизточника.
И, моля те, наричай ме Ден.
Изгрев. Здрач.
Клеон Първи.
Представях си го легнал. Дали знае откога е на крак?
- Може да му донесем стол. - Имах предвид живота му чрез вас.
Нищо чудно, че е уморен.
- Ако вчера беше загинал... - Не.
- Кой? - Този.
"Възрадвай се, срамът му не личи,
че за малко на трона да се възкачи."
Стихът не ми е познат.
Говори се за бунт. Империята го обяви за противозаконен и го забрани.
Виждам само Клеони. Демерзелите на друго място ли са?
Предполагам, че затова не старее.
Тя се съхранява по друг начин.
Виждаш, че спомените ми се прехвърлят на момента.
Нанасяме промени, за да не...
За да не помня, че съм бил убит.
И той няма да знае, че е заместил друг.
Проява на милост към сина ти.
- Или не се нарича така? - Наричаме ги "приемници".
Лесно ще ги унищожим, щом в палата защапукат детски крачета.
Как ще стане това?
Ще източим резервоарите и ще извлечем енергията от разлагането.
- Имаш способни учени. - Разбира се. И добра новина.
Рискът от генетично отклонение при наследника ни е малък.
Изследвали сте ме? Как?
Чрез чашата ти на масата.
Щях доброволно да дам слюнка и да ви спестя усилия.
Очакваш ли сексуален акт?
През Предклеоновата епоха императрица Равена го е смятала за важен.
А аз мисля, че е хубав начин за емоционално сближаване.
Равена е предпочитала публичните сношения, но те са жестоки...
спрямо зрителите.
Стерилитетът ми е поправим, но предлагам да заложим на лабораторно оплождане.
Ако имаме няколко здрави ембриона, ще изберем най-добрия за имплантиране.
Щом имаме деца и залата е опразнена, убийците може да опитат отново.
Наследникът ти ще управлява, но теб няма да те има.
Уби нападателите и няма как да разбереш кой ги е изпратил.
Вчерашната бърза справедливост ще ги откаже.
Дали? Доминионът търси причините за подобни атаки.
Вашият екипаж е по-малоброен.
Защото е добре обучен.
- Доминионът е малък. - Империята се смалява.
- Работи добре. - Дали?
Носят се слухове,
че целостта на твоята херметически запечатана ДНК отдавна е нарушена.
Това може би обяснява
интереса ти към моята непокътната утроба.
Побързай, кларик.
Ела тук!
Шоуто е след залеза.
Малко остана.
Седнете. Горещо е да стоите прави.
Дайте път!
Върви си, момиче.
Званието ми е "брат".
Послушник брат Констант от Фондацията,
на която дължим всички благини.
Йори, накарай я да млъкне.
Холограма. Интригуваща е, нали, Йори?
- Не искаш ли да гледаш шоуто? - Пише "след залез". Още е посред бял ден.
Скоро ще се стъмни, с волята на Пророка.
Какви са тези неща, господа?
Наричат се "връзвала".
С тях обуздаваме нарушителите. Осветени са.
Обуздаване - солидна философия.
Галактическият дух е готов да я прослави тази нощ.
Да. След залеза.
Галактическият дух във Фондацията ще помогне за повече урожай,
да пазите посевите от вредители, да познавате времето.
- Всичко, което Империята вече не прави. - Знаем как става.
Предсказвам мълнии. Вечер удрят по няколко високи дървета.
Добре. Изказа се. Край на шоуто.
Край на шоуто!
Вижте Духовния щит.
Тя има поле като другия богохулник!
Хайде, вземете го. Духът пази всеки, който вярва.
- Твоят дух не опази онзи, когото вързахме. - А беше по-едър от теб.
По дяволите.
Кларик!
Крайно време беше.
Духът е сред нас!
Доверете му се.
Привет вам, жители на Сиуена.
Духът дойде, за да ви освободи от безплодния труд и тиранията.
Върви си, еретико! Върви си, еретико!
Върви си, еретико!
Мислех, че ще е по-лек. Явно тези монети в джобовете му тежат.
Просвещение, граждани. Безкрайна е мощта на духа.
Ако не вярвате на мен, питайте съседите - седемте свята по Външния периметър.
Някога те бяха в менгемето на Империята.
А после ги изоставиха, точно като вас.
Империята ви захвърли, което ви донесе свобода, но и беднотия.
А може да не е така. Попитайте Коном.
Попитайте Дарибоу и останалите,
богати със словата на Хари Селдън, първия пророк.
Спомнете си Хари Селдън.
Точно така. Спомнете си.
Аз помня. С очите си видях Хари Селдън...
- Ето, очевидец! - ...преди 138 години.
Нищо не може да се сравни с онова преживяване.
Трезорът се отвори. Появи се пророкът. И проговори.
А онези, които чуха думите му, се промениха завинаги.
Взрете се в тайните на вярата ни.
- Какво ще разкрият? - Искам да знам!
- Какво каза? - Искам да знам!
- Тя иска да знае, а вие? - Аз искам да знам!
Искам да знам! Искам да знам!
Искате ли да чуете добрата новина за предстоящия галактически рай?
Искаме да чуем!
Кларик!
- Какво става, по дяволите? - Да се омитаме, Поли.
Не беше правила така. Явно е важно, щом избягват свръхсветлинните комуникации.
ТРЕЗОРЪТ СЕ ОТВОРИ.
Какво пише? Казвай де.
Какво?
Трезорът се е раздвижил. Викат ни обратно на Терминус.
Чудесна новина. Нали това искаш? Пророкът отново да е сред нас.
Най-ужасното наказание е желанията ти да се сбъднат.
Повторно идване на Селдън означава втора криза.
Когато Селдън замина първия път,
бях сигурен, че ще се връща веднъж на година или на десет.
Но не стана така. Рекох си: "Със сигурност - на стотната годишнина."
Но...
А ние разправяме на хората за пророка, който милее за нас,
който живее и след смъртта си, за да ни води през мрака.
Сега всеки път, когато проповядвам, се питам дали все още го боли за нас.
Разбира се! Усещам го. А и ти също.
Целият засияваш, като разказваш за срещата си с него.
- Блестящ прашец, братко. - Блестящ прашец и истина.
- Трябва да пийна нещо. - Затова аз ще управлявам.
Вече стартирах невронните драйвери. Активирам лепенките за сън.
Ще задействам автоскока.
"Смърт, отчаяние, разруха." Това каза.
Припокрива се с повратната ни точка. Иди там.
- Боя се, че няма да успея да се върна. - Трябва ти ориентир.
Когато се впусках в спомените ви, гласът на Хюго ме ориентираше да се върна.
Следвай моя.
- От разстояние 150 години? - Защо не?
86 988 053.
86 988 059.
86 988 079...
Няма да стане! Виденията са несъзнателни.
Винаги ги получавам насън или под стрес.
Какво?
На старосинаксиански думата за пророчество значи "водата ги отнася".
Пророците се потапяли и, оставайки без въздух, отваряли вътрешното си око.
- Гаал, спри! - Внимание.
Потушаване на пожар. Изхвърляне на кислорода.
- Какво правиш? - Трябва да се удави.
"Просяк". Спешна промяна!
Не!
Гаал!
Сам-сама.
Без воините си.
Къде са твоите менталисти, Гаал?
Къде е "Фондация-2"?
Мога да проникна в ума ти. И какво виждам?
Едно по-младо "аз" ме зяпа оттам.
Да не си от Ерата на Империята?
Преди Хобър Малоу да я разтърси.
Гаал!
Гаал?
Гаал!
- Вратът ти. - Той ме душеше.
- Кой? - Нарича себе си Мулето.
- От него тръгва настъпващият мрак. - Телепат е.
Но по-могъщ. Знаеше, че го гледам от миналото.
- Спомена и друго име - Хобър Малоу. - Хобър Малоу ли?
Какво друго видя, Гаал?
По-голямата част от галактиката вече беше в краката му, но това не му стигаше.
- Той искаше... - Какво искаше?
Да разбере къде е "Фондация-2". Аз знаех.
Опитваше се да измъкне локацията от мен.
И когато проникна в ума ми, аз можах да зърна неговия.
Беше изпълнен с омраза.
И не само към мен, а към всички.
Спомена думата "менталисти".
Нарече ги "мои воини".
Страхува се от "Фондация-2". Мисли, че само тя може да го спре.
Значи още съществува.
Каква локация се е опитвал да разбере? В съзнанието ти е.
Май беше "Игнациус"?
Не! Игнис.
- Това планета ли е? - Така мисля.
Ето я.
В орбитата на неутронна звезда е. Обитаема е.
И е близо - на няма и един парсек разстояние.
Чувам...
"Чувам" не е точната дума.
Но сякаш някой ни вика. Чувате ли го?
Не.
Заслушайте се.
Може би.
Да.
Там трябва да идем.
Май намери нов път за нас.
Добре дошли у дома.
В багажното има звяр.
Пази територията си. Не я закачайте.
Радвам се да те видя, Питър.
Бързо пристигна.
Разбрахме, че проповядваш в Червения коридор.
Мустакът ти отива.
Цял ден кипи трескава подготовка. Чакай да видиш Трезора.
Ще го видим заедно, слава на Пророка.
Това вещае война, нали?
Ето го и него - героя на деня.
- Да вървим. - Имай вяра.
Добре дошъл на Терминус.
Да, приятно е.
Хубаво е, че се връщаш при такива щастливи обстоятелства.
- Убедих директора да те изчака. - Би ли се лишил от приятната ми компания?
Изрази се другояче.
Но трябваше да участваш.
Поли Верисоф - светият свидетел.
Десетгодишно полудиво дете на първия ред на зрелището.
"Полудиво" е леко обидно, но все пак съм поласкан.
Започвайте.
Когато пророкът се появи, ще помоля за лична среща с него.
Така няма да има изненади.
- Аз къде ще бъда? - Ще омагьосваш гражданите.
Ще те представя и ще изнесеш проповед.
Повика ме, за да забавлявам тълпата ли?
Хари Селдън ще излезе от Трезора
и ще поиска равносметка за свършеното след последното му появяване.
Аз имам най-голямо право на лична среща с него - званието ми го доказва.
При последното му идване нямаше висш кларик.
Нито Църква на галактическия дух.
Фондацията подкрепя дейността на Църквата за вербуване на нови последователи.
- За нищо друго ли? - И сме ви благодарни.
Предстоящата война ще бъде финансирана от спасението, което обещавате с трикове.
Бях против този подход и не исках да се наричаме "магьосници".
Трябва да предлагаме на народа логичен план за ново общество,
а не да превръщаме земите му в оръжейни и военни бази.
Винаги си пренебрегвал военното дело.
Кога за последно си бил в църквата тук, за да видиш новите технологии?
Смъртоносни ли са? И, по-важното, скъпи ли са?
Нови данъци ли ще наложим на гражданите заради тях?
Ще получиш ли дял?
Огледайте се. Прилича на Трантор.
Селдън беше учител, а не търговец.
Неговата мисия беше да спаси човечеството от варварство и невежество.
- Вярвате ли в нея? - Вярвам в Пророка.
- Дали? Или в печалбата? - Няма да говориш с него, Поли.
Тогава защо ме повикахте?
Хората те харесват.
Не съм някаква проклета икона,
а последният оцелял, който го е срещал на живо.
Като види кои от повелите му сме изпълнили,
само аз мога да му дам обяснение.
- Разбирате ли го? - Истината ли искаш да чуеш?
Миришеш на алкохол.
- И зениците ти - вордалинов прашец? - Изглеждам ли пиян?
Искам хората ми да са с разсъдъка си.
Ако не беше тя, бих те пенсионирал.
Загрижен съм за нейната безопасност.
Прекаляваш, Сърмак.
Разправяйте се друг път.
Трезорът ще се отвори скоро и нямаме време за губене.
"Ще изнесеш проповед." Мамка му.
Момичето ми. Радвам се, че се върна.
Тате. Аз също.
Радвам се, че ще бъда със семейството си, когато Пророкът се появи.
Трябва да следя подготовката. Ще се видим при Трезора.
Това е грешка. Имам лошо предчувствие.
Като малък не успях да забия флагчето си.
Хари Селдън, благоволете да се покажете.
Д-р Селдън, аз съм ваш последовател.
За мен ще е сбъдната мечта да застана до вас.
Ще се радвам и да повървим заедно.
Д-р Селдън. Хари Селдън!
Може би иска да влезем.
Да дойда ли при вас?
Народе на Терминус, днес съм изпълнен с огромна гордост
да нося званието "пазител на Терминус" -
звание, притежавано от великата Салвор Хардин
при последното отваряне на Трезора!
Има моменти, в които отговорността и повелите й
ми тежат, но днешният ден оправдава усилията ми!
Днес ще говоря с Пророка! Ще ви предам посланието му!
После ще ви поведа там, дето ни прати той!
"Дето"? Тъпак.
Забрави да ме представи.
Подкрепете смелата ми крачка в бъдещето!
Хобър Малоу.
Хобър Малоу! Хобър Малоу!
Намерете Хобър Малоу!
ХОБЪР
МАЛОУ
Кой, по дяволите, е Хобър Малоу?
Мамка му.
Гаал?
- Гаал? - Може би допускаме грешка.
Възможно е Мулето да иска точно това.
Защо мислиш така?
Трябва да ти кажа нещо.
Видяла си още нещо, нали?
Скрих нещо за видението си с Мулето.
И от теб, и от Хари.
Опитвах се да му избягам.
Навсякъде имаше пепел. Вонеше на обгорена човешка плът.
Той ме повали, бях зашеметена.
Обърнах се.
Видях те да лежиш до мен.
Беше мъртва.
Салвор, ти беше мъртва.
Превод на субтитрите Анна Делчева