Alapítvány
Így egy thespisivel kevesebb küzdött a roncsokért.
Közeledünk a célállomáshoz.
A maga birodalmi nanobotjait
gyors gyógyításra és azonosításra programozták,
így bármelyik birodalmi hajóhoz hozzáférsz.
Nem lehet esetleg a bányászközpontból kommunikálni?
Figyelem! Az ugrás 10 000 méter lesz.
Az Invictus automata fegyverei
Háromra indulok.
Egy. Kettő…
Szép volt, őrző!
Elromlott az űrruhám. Nem fog menni.
A rakétája nem reagál.
Nem, nem, nem.
- Nem… Nem megy… - Elkaplak!
- Sal! Ne! Vissza! - Hugo! Ne! Ne!
Ha nem térdelek le, azzal nyíltan megtagadom a hitemet.
Ezért letérdeltél egy demagóg előtt.
- Az Anya előtt térdeltem le. - Elnézést! A mi előtt?
A helyes megszólítás: „császár”.
Biztos mind igen nemes halál.
Mit kérsz?
Szakítsd meg a Géndinasztiát!
Ha csak ajánlatokra vársz, van itt még valami.
Tévedés?
Távolról sem érted, milyen eredményei voltak a vérvonalamnak.
- A testvéreimmel… - Testvérek? Nem vagytok testvérek.
Egész életedben a semmibe fogsz kiáltani.
Csupán azért zarándokoltál el ide,
mert tudod, hogy az emberek hallgatnak rám.
A látogatásra felkészülve
Ne!
Tovább!
A szabályozópanel! Itt van.
Most jön a gravitáció. Vigyázat!
Hová ugrik?
Fogalmuk sincs. Így kezdődött a legenda.
Így lett az Invictusból szellemhajó.
A legénység elvesztette felette az irányítást,
és a hajó véletlenszerű ugrásokba fogott egyik koordinátáról a másikra.
Valahol eltévedtek a sötét űr mélyén,
Egy kommunikációs csapat megállíthatja Halima üzenetét,
szűrőket állítanak be a „Géndinasztia” és más kifejezésekre.
Halima zefír lélektelennek tart engem,
aki ezért nem képes a fejlődésre.
Magához a Három Istennőhöz fordulok.
és ki téved.
Hoztam neked valamit.
Színkorrekciós kiegészítő.
Láthatod a színeket.
Köszönöm.
De nem lehet. Túl feltűnő lenne.
Ők szeretik a káposztát.
Szerintem keserű. Ki nem állhatom.
Más sorrendben veszem fel a cipőmet.
Amikor rámutatok valamire, máshogy áll az ujjam.
Még nincs vége.
Élnek?
Úgy is mondhatjuk.
A Trantor többi lakójának lehetőséget.
Gyere velem!
Vagyis úgy kéne jönnie.
Hogyne.
A Trantorról tanultam. A többi részről.
Mi vagyunk a Trantor.
A palota falain kívül semmi nem számít.
Számítógép, mi az, amit látok?
Hari Seldon Kvantumtudatos Protokollja.
Valamiféle kivetítés.
Számítógép, azonosítsd, mi a baj Hari Seldon protokolljával!
Hiányos neurális feltöltés.
Segíts!
Számítógép, honnan jött a feltöltés?
Forrás: Raych Foss érkezési protokollja.
Koncentráljon a hangomra!
Ez a jelen. A mában vagyunk.
Ez az, Hari! Kövesse a hangomat!
Hol van Raych?
Engem küldött maga helyett.
Sose tenné. Magának kellett volna vezetnie az Első Alapítványt.
Ezt ő is tudta.
Nehéz elmondani.
Maga halott, Hari.
Miért, Hari?
Hari? Miért tette?
Hari!
Lefegyverezzük őket. Kiegyenlítjük az esélyeket.
Nem vagyok harcos. Ahogy a többiek se.
A legtöbb ember nem az, amíg nem marad más lehetősége.
Lehetnek még gátak és biztonsági protokollok.
ahogy a népemnek se volt.
A Trantorból nem marad más, mint egy kupac mérgező hamu,
Hagyja jóvá a létfenntartó rendszerek helyreállítását!
Hari?
- Hagyja jóvá a létfenntartó… - Hari, kérem!
- …rendszerek helyreállítását! - Kérem, Hari! Kérem!
Kérem! Kérem!
A halálom felvillanyozta az Alapítványt.
Az Alapítvány nem egy vallás, Hari.
És maga nem isten.
Nem hát. Az isteneken nem fog a kés.
De meg lehet ölni őket. Elég, ha már nem hiszünk bennük.
Én ezt nem veszem be. Maga önközpontú,
de nem tudom elhinni, hogy feláldozza az életét azért, hogy ezzé váljon.
- Miért nem várta meg… - Léthé-szindrómás vagyok.
Vagyis voltam.
Apámtól örököltem.
A tünetek megjelenése után rohamos a szellemi leépülés.
Hogy közösen fogjuk beindítani az Alapítványt.
Igen.
Hangosan és sokszor mondtam, ugye?
Olyan sokszor, hogy már kezdtem unni.
A Helikon. Az otthonom.
A törmelékmező…
A sötét csillagot öleli körül.
A szülőbolygója annyi éven át rejtve maradt mögötte.
Tudom, hol vagyunk, Hari. Csak nehezen értem az okát.
Pontosan tudta, mekkora figyelmet fog kapni,
és milyen veszélyes a családjára.
Döntést hozott, Gaal.
A magának előirányzottól eltérő életet akart.
Amikor a császár elé vittek minket,
úgy döntött, hazudik neki.
- És erről maga tehet. Nem én. - Valóban?
Ne merészeljen engem hibáztatni!
A halálom estéjén a közelben se kellett volna lennie.
Ott volt a levegőben.
Csak… olyan érzésem volt.
86 981 827.
Milyen érzés? Egy emlék? Egy látomás? Mi?
Egy kényszerítő erő?
A testem már előttem tudott valamit.
Hari, az ég.
Ez száműzetés.
Sajnálom.
Azt hiszem, megérzem a jövőt.
A feliratot fordította: Basch Erzsébet