Fata cea moartă
-Ești acolo?
Străinul
-Gata.
-Este chiar acolo. -Doamnă, vă rugăm să așteptați aici.
La naiba!
-Dispecerat, avem o crimă aici.
-Ce ți-au spus?
-Nimic. -Ai stat 25 de minute și nu s-a
întâmplat nimic?
-E o fată moartă acolo. Vor numai să îmi pună niște întrebări.
-De ce te întreabă pe tine? Tu nu știi nimic.
-Eu am găsit-o. -Și ai chemat poliția.
Din cauza ta nenorociții aceia sunt afară și umblă prin curtea mea.
Și sună la soneria mea ca și cum m-ar cunoaște.
Mai puțin și vor umbla pe aici prin casă.
-El le-am spus doar de fata cea moartă. -Și ce dacă ai găsit-o?
Trebuia să mergi mai departe și să-ți ții gura închisă!
Proasto!
-Tu ești cea care a găsit cadavrul?
-Ce ați căutat în zona aceea?
-Ea e cea care a găsit-o.
-Aici e restul de 16 cenți. Vreți să vă ajute cineva să le cărați?
-Nu, mă descurc.
-Unde e mașina ta?
Ești drăguță la televizor.
Tu erai acolo, nu?
Uni oameni sunt răi. Poți să vezi asta în ochii lor.
Dar tu ești drăguță. Lasă că le pun eu.
Vrei să le pun în spate sau în față? -În spate, te rog.
-Trebuie să deschizi ușa.
-Aș vrea să te scot în oraș cândva. -Eu nu prea...
-Nu vrei să ieși în oraș cu mine?
Haide, ieși cu mine în oraș. O să fie fain.
-Nu pot.
-De ce, ai un iubit? -Nu.
-Nu o să-ți fac nici un rău.
-Mulțumesc. -Deci, ne vedem la 11?
-Martha?
-Ce ți-ai făcut la față? -Nimic.
-Ce e cu putoarea asta? -Nu e nimic.
-Laptele s-a acrit.
-Dă-ți jos ăsta! -Nu.
-Dă-ți-l jos!
Arăți ca o târfă de doi bani.
Numai că tu va trebui să-i plătești pe ei ca să facă ceva.
Ce mai spui acum, miss America? Te aranjezi toată.
Uitați-vă la mine! Cheltuiesc toți banii pe prostiile astea.
Arăți ca o târfă în fiecare zi!
Isuse! L-a luat pe cel care nu trebuia.
Tu trebuia să mori și nu băiatul meu.
-Să nu mai vorbești vreodată despre el!
-Împuțit-o!
O să le spun eu ce ai făcut!
Te vor aresta!
Dacă mă lași singură nimeni nu o să te vrea!
Nu vei mai avea nimic!
Sângerez!
Martha, sângerez!
Nu poți să mă lași singură!
-Cum a fost?
-Ce să fie?
-Când ai văzut-o pe fata aceea moartă.
-Nu știu.
A fost trist.
-Avea tăieturi la mâini, nu?
-Tu de unde știi? -Au spus că a încercat să se lupte.
Și hainele îi erau tăiate, nu? -Nu avea haine pe ea.
De ce să-i fie tăiate hainele? -Erau tăieturi nefuncționale.
Așa li se spune tăieturilor care nu au un anumit scop.
Și ucigașul 405 făcea la fel. Victmele aveau hainele tăiate
și polițiștii nu și-au dat seama de ce, pentru că nu erau legate de
tăieturile fetelor omorâte.
Și când l-au prins și-au dat seama că făceau parte din preludiul său.
Și când s-au uitat în dosarul său, au văzut că el fura haine de femei
când avea 12 ani. Și polițiștii s-au dus la părinții săi acasă și i-au
întrebat de ce a făcut asta. Și el a început să plângă.
Și le-a dat o cutie plină cu lenjerie de femei.
Erau sutiene și chiloți toate tăiate.
Și chiar atunci polițiștii au lăsat un criminal în serie să le alunece printre degete.
-De ce a făcut asta?
-Îl făcea să se simtă mai bine. Dacă era frustrat...
El începea să taie anumite lucruri.
-Și de ce le-a omorât pe femei?
-Probabil avea o legătură cu mama sa.
De obicei din cauza asta se întâmplă.
-Ochii ei erau deschiși.
-Da?
-Și stătea nemișcată acolo.
-Ar fi minunat dacă exact după moartea cuiva ai putea să le tai un strat din ochi
și să vezi care a fost ultimul lucru pe care l-au văzut.
-Cred că erau pomii...
-Și cerul.
Ăsta a fost al iei.
-Pot să-l țin și eu?
Nu valorează cine știe ce.
Ăsta e părul ei. -Știu.
Îmi pare rău.
-Știi de ce te-am adus aici?
-Nu știu.
-Crezi că e din cauză că te plac?
-Nu știu.
-Vrei să mă săruți?
-Bine.
-Atunci fă-o.
Nu vrei să mă săruți?
-Nu știu.
-Vrei să te sărut eu?
O să stai liniștită de data asta?
-Da.
-Nu o să trebuiască să te leg, nu?
-Poate că da.
-Poate că da ce?
-Poate ar trebui să mă legi.
-Poate ar trebui să stai liniștită. -Bine.
-Vrei să vii pe bancheta din spate cu mine?
De ce nu?
-Pentru ce e asta? -Nu știu.
-Probabil o să scap din strâsoarea asta.
-La naiba.
-Ce s-a întâmplat?
-Ce este? -Nu o pot face așa.
-De ce? -Nici măcar nu mă săruți.
Stai acolo ca și cum ai vrea să te violez.
-Bine. -Bine, vrei să te violez?
-O să te sărut și eu. -Și scoate-ți mănușile.
-Trebuie să-ți coși rana asta. -Nu mă doare.
Nu mă doare când mă săruți.
-Unii criminali în serie folosesc obiecte atunci când nu li se scoală.
Folosesc sticle și...
-Nu mai vreau să vorbim despre criminali în serie.
-Poliția, ce urgență aveți? Alo, aici poliția.
-E o femeie care are nevoie de ajutor.
-E rănită? -Fiica ei a părăsit-o.
-Femeia este cu dumneavoastră? Alo?
-Nu. -Unde este?
Doamnă? -Este la ea acasă.
Acolo unde au găsit-o pe fata cea moartă.
Sora
-Deja am discutat despre asta. Cred că o să eliminăm asta.
Tatăl tău crede că ar trebui să folosim asta, dar mie îmi place pomul de Crăciun.
Am folosit postura asta de așa de multe ori.
Poate o să alegem altceva.
Și cea în alb-negru nu mă mai reprezintă, cred că e mai bine să fie color.
Așa că o s-o aleg pe cea color.
-Nu știu ce să spun. Poate ar trebui s-o folosim pe asta.
-Care credeți voi.
-Cum crezi că ar fi dacă ai merge mai departe?
-Mama și cu tatăl meu și cu mine...
Ne-am strânge toate lucrurile...
Și am lua toate cutiile...
Cu toate articolele din ziar și toate pistele acelea false.
Și toate fotografiile și le-am arde.
Le-am arunca în foc.
Și apoi am plânge și ne-am lua în brațe unul pe celălalt.
Și apoi am dormi pentru... o mie de ani.
Și apoi dimineața ne-am trezii.
Și soarele ar strălucii.
Și mama mea s-ar întoarce în bucătărie.
Și ar începe să pregătească micul-dejun...
Tatăl meu ar spune să mă pregătesc pentru școală.
Și mi-ar zâmbii.
Și totul ar fi bine din nou.
Nu chiar bine, dar...
Ar putea să fie...
15 ani.
Și eu nu o să mai fiu niciodată la fel ca înainte.
Nu o să se termine niciodată.
-Eu am terminat. -Bine.
-Laurie vrea să facă piesa cu Jane, poți s-o pregătești tu?
-Bine.
-Eu și colegul meu de cameră dăm o mică petrecere mâine seară.
Dacă vrei să treci și tu... -Probabil o să fiu la bibliotecă.
Dar îți mulțumesc.
-Poți să treci după aceea. -O să văd eu.
-Nu lucra prea mult.
-Nu a făcut și sora ta la fel acum multă vreme?
-A fost făcută la zece mile de locul unde a fost găsit cadavrul acestei fete.
-Știi că la pozele făcute în timp... -Știu, e foartre greu să găsești similarități.
Dar această fată are un semn din naștere la mâna stângă între degete, la fel ca Jenny.
Vreau să faci analiza dentară.
-Bine.
-Cine este asta? -Detectivul mi-a trimis poza
ca o posibilă identificare pentru o necunoscută pe care o avem la morgă.
-Nu, ăștia nu sunt ochii ei.
Ochii ei sunt...
Ochii ei nu sunt așa de deschiși la culoare. -Are un semn din naștere la mâna stângă
între degete la fel ca și Jenny.
-Nu, nu este Jenny. -Verifică raportul.
Nu i-au găsit nici o rudă. -Ăștia nu sunt ochii ei.
-Ea este. -Nu...
-Este greu de crezut că s-a terminat.
-Da, știu.
-Ai ajuns? -Da.
-În regulă.
Vrei să bei ceva? Bere, suc, șampanie?
-O să beau puțină șampanie. -Bine.
-De ce chiar în seara asta? Tot te invit la petreceri de trei ani.
-De atâta timp?
-Nu știu cum ești tu, dar mie îmi place să mai stau și în preajma cuiva care
nu e mort.
-Cred că așa e.
-Cum merge până acum? -Până acum totul este în regulă.
-Bine. -Parcă vorbeai mai mult.
-Așa e.
-Nu mai iau antidepresive. -Da?
Îmi petreceam majoritatea timpului liber în pat.
-E bine și în pat. -Dar mai e și deprimant.
-Da, e bine să mai ieși din pat din când în când.
-E cam greu să îți faci prieteni. -În pat?
-Așa e. -Deși...
-Da.
-Ai o postură minunată. -Serios?
-Serios, așa e.
Simt că dacă îți dau drumul o să fugi.
-Atunci nu îmi da drumul.
-Hei...
Bună.
-Mai rămâi, te rog. Promit că o să te las să dormi.
-Nu pot, trebuie să plec. -Oricum m-am cam săturat.
-Serios? -Nu.
-Bine atunci. -Glumeam doar.
Mă bucur foarte mult că ai venit. -Și eu.
-Da? -Da, am vrut să vin de multă vreme.
-Serios? -Da.
-Mă bucur atunci.
-Bine, acum chiar trebuie să plec.
Ne vedem mai târziu.
-Pa pa.
-Da. -Derek?
-Da, ce mai faci? -Sunt bine.
Mă descurc bine.
-Cred că munca e destul de plictisitoare fără mine.
-Ai un minut? -Ce porți, chiloțeii aceia albaștrii?
-Trebuie să închid, te sun eu înapoi. -Stai așa...
-Andy a terminat analizele? -Nu este ea.
-A verificat filmele? -Nu se potriveau probele.
Am primit un telefon azi-dimineață de la un detectiv Grealey.
Și a spus că au găsit-o pe mama fetei și vine din Washington să identifice cadavrul.
-Cred că a greșit... Trebuie să fie ea.
-Numele ei este Marla Cutcher și pe fiica ei o chema Christie Cutcher.
Ne-a trimis prin fax certificatul de naștere și o poză de-a ei.
Îmi pare rău.
-Bună, sunt Lia, lăsați un mesaj. -Eu sunt, ești acolo?
Te simți bine? Mai trăiești?
Bine atunci... O să sun mai târziu.
Sună-mă înapoi... poți să-mi spui dacă vrei să te las în pace.
Vreau doar să știu dacă este totul în regulă.
Pa.
-Mi-a dat alt nume. Nu pot face asta.
Trebuie să-mi dea numele altui investigator.
-Vreau să fac o slujbă în memoria lui Jenny.
-Ce? -Jenny e moartă și vreau să i se
facă o înmormântare.
-De ce spui asta? -Pentru că e adevărat.
-Scumpo, nu știm asta. -Nu e moartă, poate ca să...
-E moartă.
Nu a fugit. Nu a fost crescută în pădure de lupi.
Nu s-a lovit la cap și a uitat numele ei și unde a locuit.
Și nu stă acum cu nici o familie de treabă de țigani.
Un om a luat-o și i-a făcut lucruri îngrozitoare.
Și i-a ascuns trupul așa de bine încât nu o vom găsi niciodată.
Și nu mai contează câte anunțuri vom mai da, sau câte petiții vom semna.
Sau care poză o s-o punem pe afiș, pentru că nimeni nu o va recunoaște.
Pentru că este moartă și nu o să se mai întoarcă niciodată înapoi.
-Dacă ar fi moartă, nu crezi că eu nu aș știi în inima mea?
Știu că este în viață și știu că este undeva acolo.
Și singura cale ca să o mai vedem este să nu renunțăm niciodată să o căutăm.
Cineva o cunoaște pe fata mea.
Numai că nu știu că noi o căutăm.
Nu o să renunț niciodată să o caut.
La fel cum nu aș renunța niciodată să te caut pe tine.
Niciodată nu aș face asta.
-Da.
-Te rog să mă ajuți.
Soția
-Ieși în oraș? -Da, simt nevoie să conduc.
-Te-ai gândit vreodată că și eu mai vreau să mai ies?
Te mai gândești și la mine? -Da.
-Dacă eu vreau să merg undeva tu nu vrei să mergi cu mine.
La popicărie sau să dansăm. -Să dansăm?
-Eu sunt o dansatoare bună. Numai tu nu știi asta pentru că nu m-ai dus la dans.
-Haide, Ruth. -Când te întorci?
-Nu știu. -În seara asta, mâine, peste o săptămână?
-Nu fii așa. -Vreau doar să știu.
Poate vreau să-mi fac și eu planurile mele.
Eu nu mai fac asta. Vrei să stau aici să fac toate treburile pe aici cât tu
îți faci de cap, cine știe pe unde cu cine știe ce gunoaie.
-Jim lucrează mâine. -Poate eu nu mai sunt aici când te întorci.
Atunci cine o să-ți mai spele hainele și o să-ți dea de mâncare?
Cine o să vorbească cu șeful tău să nu te concedieze când o să se supere iar pe tine?
-Ți-am spus că Jim lucrează mâine. O să vină aici.
-Dar tu nu?
-Nu știu, poate că o să vin și eu.
Ne vedem mai târziu, bine? -Nu.
-Haide, Ruth.
-De ce mă urăști așa de mult?
-Nu te urăsc. -Atunci de ce pleci de lângă mine tot timpul?
-Nu te urăsc. -Mincinosule.
-Nu te urăsc! Vreau doar să mă plimb cu mașina.
De ce trebuie să faci atâta ascandal? -Bine.
-Poți să te duci, numai nu mai zbiera.
-Isuse! -Să nu mai iei numele Domnului în deșert!
Să nu-i mai ponegrești numele Lui în casa mea.
-Și eu cum mă simt că stau aici singură? I-am spus.
Nu, habar nu are cât de norocos este.
Ne are pe amândoi.
E cineva la ușă, trebuie să închid.
Dacă trece pe acolo să mă suni, bine?
Ți-aș fi recunoscătoare.
Pentru că nu mai pot să trec prin asta.
-Vă pot ajuta cu ceva? -Da, bună ziua.
-Căutăm un loc de depozitare. -Nu e nimeni la birou.
-Jim nu este acolo? -Nu este nimeni.
-Eu nu am nici o legătură cu asta, este slujba soțului meu.
-Bine, nu este cumva pe aici?
-Haideți.
Carl, sunt Jim. Nu pot veni azi...
-Da. -Sunt lucrurile cuiva acolo?
-Nu, este gol pe aici.
-Nu, nu este.
-Cineva a făcut o greșeală. -Poate dacă a dat cuiva alt spațiu.
-Nu ar trebui să fie curent aici. -Ei bine, văd că are.
-Ar trebui să fie gol. Așa scrie pe listă.
-Deci ce facem? Mutăm asta sau nu?
-O să vă dau alt spațiu.
-Iar au spart acolo.
Nu știu când vor termina, a trecut mai bine de un an.
-Ce ai pățit la gât? -E de la un tip într-un bar.
A sărit la bătaie. -Tu te-ai bătut?
Eu m-am săturat.
Mă lași aici să putrezesc în timp ce tu te duci să faci cine știe ce lucruri
perverse cu cine știe ce gunoaie.
Și apoi vii acasă tot zgâriat.
Crezi că nu știu ce se petrece?
-Am vorbit cu sora mea și a spus că e bucuroasă să stau cu ei acolo.
Atunci o să vezi și tu cum e să nu ai la cine să vii acasă.
Când ajungi înapoi în grota asta.
-Îmi pare rău.
-Deci ai fost într-un bar.
-Mai mult am condus.
Am fost să-l văd pe Ray. -L-am sunat pe Ray și nu te-a văzut.
-Când ai sunat tu, eu nu ajunsesem acolo.
-Ai fost la prostituate iar? -Nu.
-Eu nu o să mai mint pentru tine de data asta dacă vin polițiștii pe aici.
Am terminat cu mizeria asta. M-ai auzit?
Am terminat cu asta.
Ai fost la prostituate și ți-ai udat tăițelul ăla mic.
-Taci din gură! -Nu îți place când vorbesc murdar.
Dar tu ce faci?
Îți bagi chestia în tot ce mișcă.
-De ce nu-ți vezi de treaba ta? -Nu mă mai lăsa aici singură!
Și o să-mi văd de treaba mea. Am văzut zgârieturile pe tine.
Știu ce faci!
-Mulțumesc.
-Știi ceva în legătură cu fetele acelea moarte?
-Nu.
Mama -Ar fi avut cam... 19...
19, 93. Nu, nu este bine.
Avea 16 ani.
A plecat de acasă când avea 16 ani.
Și atunci am văzut-o ultima oară.
I-am scris și i-am lăsat mesaje.
Atunci când aveam numărul ei.
Era foarte supărată. Mi-a spus că nu vrea ca eu...
Sau ca tatăl ei vitreg să fim împlicați în viața ei.
-Știați că s-a mutat în Los Angeles?
-Credeam că poate să se ducă în Hollywood.
Când era mică îmi spunea că vrea să apară la televizor.
Dar nu mă așteptam ca să...
Am crezut că astea nu sunt decât visele unui copil.
-Așteptați numai un moment.
-Mai rămâneți o zi în oraș? -Vroiam să mă întorc acasă mâine.
Dar dacă mai aveți nevoie de mine... -Cred că restul se poate rezolva la telefon.
-Bine atunci.
Bine.
-Mă întrebam dacă...
Dacă Christen Chutcher a locuit aici.
-A locuit.
-Speram să-i pot vedea camera.
-Stă cineva acolo.
O vedeți pe fata aceea din cabina telefonică?
Dacă ea e de acord să vă arate camera, eu nu am nimic împotrivă.
-Vino să mă iei! Ce dracu a fost asta?
La dracu! Să te ia dracu, Tommy!
-Scuzați-mă. -Te cunosc de undeva?
-Iartă-mă, vroiam doar să...
Am vorbit cu doamna de la recepție și mă gândeam dacă pot să-ți văd camera.
-O cunoșteai pe fata care locuia aici? -Da, o cunoșteam.
-Erați prietene?
-Stăteam împreună.
-Asta e o poză frumoasă.
-Îi plăcea și ei asta.
-Ce fel de lucruri te pun să faci? -Ce?
-Bărbații care te plătesc. -Mă întrebi ce fac la o întâlnire?
-Atunci când ești plătită. -Da, asta este o întâlnire.
-Nu știu, orice vor ei. Cred că știi și tu.
-Și cu cât te plătesc? -Ești un reporter, vrei să scrii un articol
despre mine?
Stai să vedem. Mama mea e moartă, ea era o drogată.
A fost împușcată în cap într-o parcare.
Pe tatăl meu nu l-am cunoscut niciodată. -Am doi frați vitregi, am crescut în Los Angeles.
Și acum trebuie să-i sug pe nenorociți ca să câștig bani.
Ce părere ai despre asta?
-Cred că este trist.
-Da...
-Christie ți-a spus vreodată de unde vine?
-Nu știu, din Washington, nu mai îmi aduc aminte.
-Ți-a spus de ce a fugit de acasă?
-Probabil nu era fericită.
-Ți-a spus de ce? -În afară de faptul că tatăl ei
vitreg tot își băga pula în ea...
Nu mai cred că mi-a spus altceva.
Probabil s-a gândit că dacă tot face asta atunci să ia bani.
Mama ei oricum nu a făcut nimic în privința asta.
A ales soțul în loc să-și aleagă fiica.
-Ea ți-a spus asta? -Ce?
-Că mama ei știa asta...
Și că l-a ales pe el. -Probabil i-a plăcut.
Se mai relaxa și ea în felul ăsta. E ca și cum te-ar ajuta fiica la spălat.
Ești mama ei?
-Nu am știut.
-Bine.
Nu aveam nici cea mai vagă idee.
-Acum știi.
A fost distractiv, dar acum trebuie să mă întorc la lucru.
-Poate pot să te scot să luăm prânzul.
-Nu prea cred.
-O să-ți plătesc.
-O dată Christie a luat-o pe calea dreaptă. Fără droguri și fără prostituție.
S-a angajat într-un restaurant, era ca o mormoană.
Și spunea că o să-și pună treburile în regulă ca să-și aducă copii să stea cu noi.
Și apoi femeia care are motelul a spus că atunci va trebui să plătească în plus.
Și s-a angajat în trei locuri. Și lucra de numa, și se droga la greu.
Pentru că vroia să stea trează.
Așa că a ajuna mai rău ca la început. -Îmi pare rău...
-Christie a avut un copil? -Da.
Și când o mai vedeam era așa de drogată.
Nu am mai auzit apoi nimic de ea vreo două săptămâni.
-E o fată sau un băiat?
-O fetiță, o cheamă Ashley.
O iubea foarte mult, îi scria scrisori și îi trimitea vederi.
Și sărăcuța de ea nici măcar nu știa să citească.
Și vroia să meargă la ea.
-Unde e acum? -Ce?
-Unde e fetița acum?
-Bună.
Vino încoace.
-Bună, scumpo.
-Ashley? Scumpo, uită-te la mine.
-Vrea bani.
-Nu am decât 200. E bine?
E destul? -Dă-i și gata.
-Uitați aici.
Ashley, eu sunt mama mămicii tale.
Vrei să vii cu mine, scumpo?
Bine.
-Poate poți să stai în spate cu ea. -Miroase foarte rău.
-Vrea să doarmă. -Îi trebuie un furtun să se spele.
-Pot s-o spăl la tine?
-Nu ar trebui s-o pui într-un scaun din acelea pentru copii?
-De aceea te rog să stai cu ea în spate. -Dacă faci accident va zbura prin parbriz.
Vrei s-o prind? -Ar fi mai bine s-o las aici?
Crezi că ar fi mai bine. -Spuneam și eu așa.
-Nici măcar nu știu de unde să iau un scaun din acelea.
Nu știu pe nimeni în cartierul ăsta.
-Nu e copilul meu.
-O să-i cumpăr unul mâine.
-Deci o s-o păstrezi?
-O s-o păstrezi?
Pentru că trebuie să știu.
Spune-mi.
-Cred că asta e ceva ce trebuie să discut cu tatăl ei.
-Mult noroc în asta. Pot să fie un milion de tipi.
Aș fi luat-o eu. Era cât pe ce să mă duc s-o iau.
Dar cum vrei să am grijă de un copil?
Dacă te decizi s-o iei...
Să ai grijă de ea.
Ai iubit-o pe fiica mea?
-Mi-a dat un colier și eu nu l-am luat.
Am vrut dar pur și simplu nu am putut.
-Poți să mă aștepți un minut? -Bine.
-A spus că aici arăta la fel cum vroia să se simtă.
-Eu locuiesc singură acum și dacă vrei poți să vii să stai cu mine.
Să te pui pe picioare.
Nu poți aduce droguri la mine în casă, asta e singura condiție.
Dar dacă vrei poți să stai oricât la mine.
-Nu prea cred.
-Așteaptă.
Asta e adresa mea. Poate poți să-mi scrii când ai timp.
-Awapaho, Washington. Știu unde este asta.
Fata cea moartă
-Încetează.
Ieși afară!
Ești așa de proastă.
-La naiba! Îmi pare rău.
-M-a durut! Să știi că asta nu este frumos.
-Ce este cu tine? Ridică-te de pe podea.
Ce i-ai făcut? -Nimic.
-Ce ai făcut? -Nimic.
-M-am săturat de asta. Plecăm chiar acum.
-Frumos.
Ce dracu e asta? -Taci din gură, e pentru fetița mea.
Poți să mă duci până în Northwalk? -Nu, trebuie să mă duc la lucru.
-Până diseară. Haide, e ziua fetiței mele mâine.
-Nu pot să stau așa de mult. -O să te întorci în două ore.
-Crezi că te duc până în Northwalk? -Da.
-La naiba. Uite aici.
-La naiba! Vrei să mă ceri în căsătorie?
-Sigur. Deschide-l.
-Du-mă până în Northwalk și o să ți-o sug.
-Oricum mi-o sugi. -Pe gratis.
-Deschide-l.
-Mai bine m-ai duce până în Northwalk.
-Ia colierul ăsta nenorocit.
-De ce îți mănânci părul?
-Pentră că este delicios.
-Ce gust are?
-A tarte cu căpșuni.
-Știi ce? -Ce?
-Funduleț de pisică.
-Știi ce? -Fund de țestoasă.
-Țestoasele nu au fund. -Știi ce?
-Ce? -Funduleț de bebeluș.
-Vino aici și stai lângă mine.
-Îți faci prieteni? -Peste tot unde mă duc.
-Hai să mergem.
-Câți ani are?
-Trei ani și jumătate.
-Și eu am o fetiță. O să împlinească trei ani mâine.
-E o vârstă minunată. -Așa e.
-Faci înmulțiri în minte?
-Când eram mică de ziua mea mergeam și îmi luam ce vroiam de la librărie.
Câteodată stăteam și zile întregi să mă uit prin catalogul cu jucării.
Și mă uitam la fiecare jucărie, încercam să mă decid care îmi place cel mai mult.
Așa că o dată m-am hotărât că vreau o păpușă pentru ventriloci.
Așa că i-am spus mamei mele. Și eram foarte bucuroasă de ea.
Și a venit ziua mea și mama îmi pune cutia asta mare în față.
Și eu mă gândeam, ce minunat!
Așa că am desfăcut-o și era o păpușă ciudată.
Și avea o grămadă de sfori, și mi s-a făcut rău.
Și eu tot încercam să mă prefac că sunt fericită. Și în fiecare an a ajuns să fie așa.
Și eu tot mă gândeam că i-am dat pagina greșită.
Dar apoi mi-am dat seama că mama îmi cumpăra ce era numai la reducere.
Mergeam într-un magazin și nu conta care sunt cei mai buni, sau pe care-i vroiam.
Ea trebuia să-i ia pe cei de la reducere.
-Poate de aceea ai ajuns în halul ăsta. -Nu vreau ca fata mea să crească așa.
Vreau să primească ceea ce își dorește.
Și nu spun să fie răsfățată. Dar câteodată...
Câteodată trebuie să primească ceea ce își dorește ea cel mai mult.
Să fie o zi de naștere normală.
-Isuse Cristoase.
O să te duc în nenorocitul acela de Northwalk.
-Ești cel mai tare!
Da! -Asta vroia ea?
-Nu știu, nu i-am arătat catalogul acela.
-Vezi să nu mă murdărești pe păr. -Nu îmi pasă.
-Mie îmi pasă, nu mai vreau să mai mă spăl odată.
Ar trebui spălat o dată la trei zile. -Nu-l spăla atunci.
-Nu vreau să merg la ea cu spermă în păr. -Foarte frumos.
-Da, pentru cel care se termină.
Dă-mi și mie să fumez.
-Trebuie să merg la lucru mai devreme, au intervenit niște lucruri.
-Ai spus că mă duci în Northwalk. -Nu am timp de asta acum.
-Mi-ai promis. -Nu am timp de rahaturile tale acum.
Ia-ți lucrurile și te las ca să îți găsești o mașină să te ducă acolo.
-Ești un nenorocit! -Dă-mi iepurașul și o să-l las acolo mâine.
-Mâine e ziua ei! -O să-l primească cu o zi după.
-Ești un nenorocit egoist!
-Ia-ți lucrurile.
-Dă-mi banii!
Am nevoie de bani! -Uite-ți banii tăi nenorociți!
Acum treci în mașină! -Ești un nenorocit!
Știi asta? La dracu!
Nenorocitul dracului! Să ți-o sugi singur!
-Intră în mașină. Te las la colț.
Du-te dracu, târfă!
-Pot să vă împrumut motocicleta?
-Ai banii de chirie? -I-am lăsat în cameră.
-Pot s-o împrumut, vă rog? -Dacă mai pornește.
-Mulțumesc. -Sigur.
Să o aduci întreagă. -Ne vedem mai târziu.
-Iartă-mă, scumpo.
Ce dracu s-a întâmplat?
-Nu! Nu mă răni!
-Spune-mi cine a făcut asta, scumpo?
Cine ți-a făcut asta? O să-l omor pe nenorocit!
Tom ți-a făcut asta? -Nu.
-Spune-mi cine a fost.
Spune-mi.
Cine a fost? -Ăsta e frumos.
-L-am luat pentru tine. Are un diamant în el.
-Ține-l tu. Îți stă bine cu el.
-A fost Tom, nu? O să-l omor pe nenorocitul ăla!
-Nu poți face asta. Trebuie să stai cu mine.
-Nu pot, iubito. Trebuie să plec.
-Te rog. -Trebuie să-i las ceva fetiței mele.
Am spus că trebuie să plec!
Când o să mă întorc o să ți-o trag, bine?
Bine?
O să te fac să te simți bine. Bine?
La dracu cu asta!
-Târfă nenorocită! -Du-te dracu!
-O să te omor! Ridică-te sus!
Ridică-te sus, târfo! -Lasă-mă în pace!
-O să te învăț eu cum să te porți!
-Du-te dracu, nenorocitule!
Dacă mai pui mâna pe ea muistule, o să te omor!
M-ai auzit? O să te omor!
La ce dracu vă uitați târfelor? Plecați din fața mea!
Nenorocitule!
La dracu!
-Nu o să mai las pe nimeni să te rănească, mă crezi, nu-i așa?
O să plecăm de aici.
-Unde o să ne ducem? -Nu știu, undeva unde sunt pomi și cer.
Unde putem să respirăm aerul.
Într-un loc unde nu e așa de rău.
O să-mi iau fata mâine și o să plecăm.
-Bine?
-Alo? Ești acolo?
-Mă duc să mă culc, bine?
-Să nu fii supărată pe mine pentru că te iubesc.
Tu mă iubești pe mine?
Iubito, nu poți să-mi spui că mă iubești?
Chiar trebuie să aud asta.
-Trebuie să mă întorc în pat.
-Bine...
Trebuie să plec, pa.
Trebuie să plec.
Nenorocitule!
Boule!
Idiotule!
-Știi dacă e vreo librărie pe aici? -Nu știu.
Și chiar dacă ar fi, cred că e închisă.
-La naiba!
-Mă puteți duce până în Northwalk? -Unde?
-Northwalk. Nu cred că e departe de aici.
-Acolo locuiești? -Fiica mea e acolo.
Mâine e ziua ei. De fapt este azi.
S-a născut la 12:13 dimineața.
Ăsta trebuia să fie pentru ea.
Dar l-am cam distrus.
-Trebuie să opresc puțin.
Dar apoi cred că te pot duce până în Northwalk.
-Serios?
E minunat!
Aș putea să fiu acolo când se trezește.
Aș putea să-i aduc clătite cu ciocolată.
Să ai un copil... E un lucru nemaipomenit.
Știi?
Tatăl ei era un nenorocit.
Cât timp era în mine mi-a fost frică să nu arate ca el.
Dar nu seamănă deloc cu el.
Arată exact ca și mine.
E foarte drăguță.