Вечірня зірка знов зійшла
І сяє аж за небокрай
Своє бажання їй звіряй
Здійсниться неодмінно
"І тоді раптом
маленьке бридке жабеня звело вгору свої сумні лупаті очі й мовило:
"О, благаю, люба принцесо,
лише твій поцілунок може зняти ці страшні чари,
які наклала на мене лиха відьма!"
А зараз буде моє улюблене!
"І це відчайдушне прохання так розчулило красуню-принцесу,
що вона нахилилась до землі, підхопила слизьке створіннячко,
піднесла його до своїх вуст
і поцілувала це жабеня!
Тоді воно обернулося на вродливого принца.
Вони одружилися та жили довго у щасті й злагоді. Кінець".
Вибач, Шарлотто. Але нам час іти додомки.
Кажи "на добраніч", Тіано.
А я б нізащо в цілому світі,
нізащо-нізащо...
Ніколи не цьомкала б жабу. Фу!
Та невже?
Ось твій прекрасний принц, Тіє.
- Ну ж бо. Поцілуй його. - Ні.
- Цілуй його! - Припини!
- Цілуй, цілуй, цілуй! - Не буду, нізащо, нізащо!
А я поцілувала б. Поцілувала б жабу.
Я поцілувала б сотню жаб,
аби вийти за принца і стати принцесою.
Дівчата, годі мордувати безневинне кошеня.
Біднесеньке.
Привіт, Евдоро.
Татку! Татку! Дивися, яка в мене сукня. Гарна, правда?
Тільки поглянь на себе.
Адже цю сукню пошила
найкраща швачка Нового Орлеана.
Я отаку сукню хочу!
- Слухай, кицюню... - Я хочу таку!
Ну будь ласка-ласка-ласочка!
Евдоро! Ти могла б зґарамудзляти щось подібне?
Для улюблених клієнтів - що завгодно.
Ходімо, Тіано! Наш татусь, певно, вже вдома.
Ну добре, принцесо, буде в тебе сукня, заспокойся.
Але більше нічого не проси.
А кому я цуцика приніс?
Мені! Мені! Який він милий!
Так смачно пахне, Тіано.
Гадаю, готово, татку.
Так? Ти впевнена?
- Точно впевнена? - Так.
Гаразд, бо я вже збираюсь скуштувати...
Стривай!
Усе.
- Що? - Знаєш, сонечко,
та це ж просто найсмачніша юшка у світі!
Ходи-но сюди. Евдоро, та в нашої дівчинки дар Божий!
А я тобі давно казала.
І цим даром треба ділитися з іншими людьми.
Агов, сусіди, а я юшку зварила!
Як смачно пахне!
А в мене є пампушки до неї, Тіано. Біжу-біжу!
Знаєш, чим їжа найцінніша?
Вона зводить разом абсолютно різних людей.
Вона дарує людям тепло, посмішками освітлює обличчя.
А коли в мене буде власний ресторан,
люди стоятимуть у чергах годинами,
аби зайти і скуштувати мої страви.
Наші страви.
Твоя правда, доню моя. Наші страви.
- Татку! Поглянь! - Куди ти?
У Шарлоттиній книжці казок написано,
що як загадати бажання на вечірню зірку, воно неодмінно здійсниться.
Ну тоді загадуй своє бажання, люба.
Так. Загадай бажання і мрій усією душею.
Але пам'ятай, Тіано,
що зірочка - лише половина справи.
А от решти треба досягати важкою сумлінною працею,
і тоді здійсниться будь-яке бажання.
Пообіцяй таткові лише одне.
Що ти ніколи не забуватимеш найважливішого.
Гаразд?
На добраніч, моя мармеладко.
Солодких снів.
Будь ласка, будь ласка, будь ласочка!
"Волт Дісней ПІКЧЕРЗ" представляє
Що ж, пані Тіано, чайових сьогодні небагато, але копієчка до копієчки.
НЕРУХОМІСТЬ БРАТІВ ФЕННЕРІВ ПРОДАЄТЬСЯ
ФОНД ресторану
Не хвилюйся, татку.
Скоро це буде наше.
Добраніч, одне кафе. Доброго ранку інше.
Десь на півдні, у долині
Принцеса та жаба
Є місто чарівне.
Там дівчата немов богині, Та й парубки їм рівня.
Без угаву оркестри грають,
Не замовкають ні вдень, ні вночі;
Звуки ці серця зціляють,
Відгук знайдуть вони в твоїй душі...
Свято всюди зустрінеш у нас,
Пишні барви та море прикрас.
Радіє місто повсякчас.
Ти радій у місті мрій.
МАГІЯ Вуду МИ ВІДКРИЄМО ВАМ МАЙБУТНЄ
Чари добрі, чари злі -
Будь щасливим, забудь жалі.
Подужай спокуси навкруги чималі,
І скориш місто мрій.
Гей, друже! Не барись
Їдь до нас: як виявиш хист,
Фортуна піднесе тебе в захмарну вись.
Будь як свій у місті мрій.
СЬОГОДНІ ПРИЇЗДИТЬ ПРИНЦ
ПРИНЦ НАВІН ПРИЇЗДИТЬ ДО МІСТА-ПІВМІСЯЦЯ
В бідних і в багатих
Місце в хижах і палацах є для мрій.
Хоч дивний сон кожен має свій,
Всі сни здійсняться в місті мрій.
Замовлення!
- Підлий-но мені ще кави, люба. - Уже підливаю, Вірджиле!
- Агов, Тіано! - Привіт, Джорджіє!
- Гей, як справи, Тіано? - Привіт усім!
А ми сьогодні йдемо на танці. Хочеш із нами?
- Так, відпочивати теж треба. - Ходімо, Тіано.
- Можеш потанцювати зі мною. - Це ж Марді Ґра.
Та в мене обидві ноги ліві. Крім того в мене...
Потрібна серветка, пупсику?
В мене сьогодні дві зміни.
Ось ваші тістечка. Ти ж знаєш, так я...
Ти збираєш гроші на свій ресторан. Ми знаємо, знаємо.
Подруго, ти працюєш з ранку до ночі.
- Замовлення! - Може, іншим разом.
Я ж казала, що вона не піде.
Ти знов завелася за той ресторан?
Б'юфорде, яєшня горить.
Ти таких грошей за все життя не назбираєш.
- Назбираю. - І як скоро?
А де мої млинці?
Ти так купиш той ресторан,
як я переможу на кінських перегонах в Кентуккі!
Осідлайте мене, ану помчали.
Но, но.
- Добридень, пане ЛяБуф. - Доброго ранку, Тіано.
Вітаю з тим, що вас обрали королем параду Марді Ґра.
Знаєш, то для мене така несподіванка -
бути королем уже п'ятий рік поспіль!
Гаразд, ану як я відсвяткую цю подію з...
Пундиками? Ми напекли їх цілу гору.
То я їстиму їх, поки під стіл не впаду.
О, Тіє!
- Тіє, Тіє, Тіє, ти чула новину? - Привіт, Шарлотто.
Скажи їй. Скажи їй, татку!
Так, принц Навін...
СЬОГОДНІ ПРИЇЗДИТЬ ПРИНЦ!
ПРИНЦ НАВІН ПРИЇЗДИТЬ ДО МІСТА-ПІВМІСЯЦЯ
Принц Навін із Малдонії сьогодні буде в Новому Орлеані!
Хіба це не чудовенно?
Скажи їй, що ти зробив, татку. Ану скажи їй!
- Ну, я його запросив... - Мій татко запросив принца
на костюмований бал увечері до нас!
Скажи їй, що ти ще зробив, татусю. Ну, кажи.
- І він гостюватиме... - І він гостюватиме...
Він гостюватиме в нас, бо я запросив його особисто.
Лотті, це прекрасно.
Одна порада. Моя мама часто примовляла:
"Шлях до серця чоловіка лежить через його шлунок".
- У мене є ідея! - Що це було?
Тіє! Ти в мене справжнісінький геній.
Приготуй півтисячі цих приворотних пундиків
для сьогоднішнього маскараду.
Вибач татку. Тобі стільки вистачить?
Стільки мені точно вистачить, Лотті.
Це чудово! У мене буде власний ресторан!
Сьогодні нарешті приїде мій принц!
І я вже його, чортяку, не відпущу!
НЕРУХОМІСТЬ БРАТІВ ФЕННЕРІВ ПРОДАЄТЬСЯ
Мені все подобається, пане Феннер і пане Феннер.
Усі документи підпишемо одразу після параду Марді Ґра.
Але я хотіла б раніше. Може, підпишемо їх сьогодні,
на костюмованому балі в ЛяБуфа?
З вами приємно мати справу, Тіано!
Столик на одну особу!
Мамо.
А це тобі, донечко, аби було з чого почати.
Татусів казанок.
Я знаю.
Я теж за ним сумую.
Чого ж ми стоїмо? Ходімо, відчиняй, доню!
Тільки глянь, мамо!
Тобі сльози на очі не навертаються?
Так.
Там, де стоїш ти, стоятиме метрдотель.
А отут буде наша з тобою кухня!
А зі стелі звисатиме неймовірно гарна кришталева люстра!
Ти вся в татка, донечко.
Він теж міг говорити про свій ресторан з ранку до ночі.
Мармеладко, я певна, що ти зробиш тут справжню казку,
але ж не можна так тяжко працювати.
Як я можу все кинути, якщо здійснення мрії так близько?
Я маю довести все до кінця, адже татко стільки сил на це поклав.
Тіано.
Хоч у татка й не було омріяного ресторану,
він мав дещо краще.
Він мав кохання.
Я хочу, щоб і в тебе було кохання, доню,
щоб ти зустріла свого принца
й зажила з ним, пританцьовуючи від щастя.
Мамо, танці зачекають.
Танці зачекають, ще не час,
І скільки ж ми чекатимемо?
Спершу справа, кажуть у нас,
А тоді вже джаз.
Я про онуків мрію!
Сонне місто, мляві люди
Розхолоджують мій азарт,
Мети своєї я не забуду, мамо,
Ще у дитинстві взявши старт, -
І до щастя крок,
Єдиний крок.
Попри сміх, попри пересуди
Вперед іду.
Хай кепкують люди -
Себе знайду.
Ще одне зусилля, ще ривок -
До щастя тільки крок!
Як мені казав мій татко,
Є один вдалий трюк,
Усе тобі, доню, вдасться,
Якщо докласти рук.
До важкої праці бралась щодня,
Здійснити зможу казку я,
Скоро грошей зберу.
Посуньтесь, хлопці, я іду,
Бо до щастя крок,
Єдиний крок.
Буде людей, як вночі зірок
Тож до щастя крок,
До щастя крок.
Рідко я питала броду,
Дістала свій урок,
Я пройшла вогонь, перейшла я воду, -
І до щастя крок,
Один лиш крок.
Вибачте!
Потрібно допомогти, друже?
Так!
Ваша світлосте! Я вас усюди шукаю.
Який збіг обставин, Лоуренсе.
А я всюди від тебе ховаюсь.
Ми запізнюємося на костюмований бал.
Слухай, Лоуренсе, слухай!
Це джаз. Джазова музика!
Вона народилася тут.
Це диво, правда?
Ні.
Потанцюємо, пузанчику.
Давай, Лоуренсе!
Ми ще годину тому мусили бути у ЛяБуфа вдома!
Так, так, так. Але спершу я всіх тут пригощу випивкою!
А за що?
Наразі вам залишається одне з двох:
або знайти собі багатеньку панночку,
або піти працювати!
Гаразд. Добре. Та спершу потанцюймо!
Ні, це ідіотизм!
Хоч ти і схожий на бегемотика, але танцюєш завзято!
Молодець! Ти поринув у музику з головою.
Ти мій жарт зрозумів?
Бо ти застряг головою... Вона в тубі.
- Витягніть мене! - Гаразд.
Тримайся! Один...
Яке приниження! На весь білий світ осоромили.
Вітаю.
Шановні!
Найтепліші вітання від доктора Фасільє.
Як ваше нівроку?
"Таро, зілля, чари, ворожба. Здійснення мрій".
ДОКТОР ФАСІЛЬЄ КАРТИ ТАРО
ЧАРИ - ЗІЛЛЯ ЗДІЙСНЕННЯ МРІЙ
Я не люблю азартних ігор, я не шахрай...
Ваша світлосте!
Та б'юсь об заклад, мені щойно трапився член королівської родини.
Лоуренсе. Лоуренсе!
Цей чоловік прочитав по моїй руці, хто я.
Або прочитав у ранковій газеті.
Ваша світлосте! Цей добродій вочевидь шарлатан.
Пропоную перейти до менш...
Що за неповага, совість май!
Ти не починай тут лайки!
Ти не вдома тут, пам'ятай,
ЧАРІВНА КРАМНИЦЯ ДОКТОРА ФАСІЛЬЄ
Що по той бік маю я зв'язки.
- По той бік має він зв'язки - По той бік має він зв'язки
Це луна, шановні.
Такі вже в нас у Луїзіані місцеві особливості.
Не хвилюйтесь.
Сядь до мого столу,
Клопіт геть жени.
У дивний світ зі мною ти майни - Туди, де панують сни.
Все майбутнє бачу,
З ним бавлюсь досхочу,
Кожну душу бачу я тим паче
Ти ж маєш душу, Лоуренсе?
Побажай - озолочу.
Знаю вуду і облуду,
Це мистецтво, а не казки.
Бо по той бік маю я зв'язки
- По той бік має він зв'язки - По той бік має він зв'язки
На масть, на масть, на масть гляди.
Постав на щастя - і втечеш від біди.
Давай, тягни, не сиди.
Хочеш, я скажу, чому зайшов ти сюди?
Дивлюсь, до нас ти завітав здалік.
Юнак ти знатний та до шику звик
А моя бабця теж не з голоти була.
Тобі б гулять,
а казни катма
Тому шукатимеш тестя, щоб золото мав
Що, батьки більше грошей не дають?
Еге ж, в яблучко.
Слід би оженитись. Але шлюб - це кабала.
А ти звик, як метелик, із квітки на квітку.
Та свобода любить зелень.
Зелень є, зелень є, Зелень все дає,
І зеленісеньке, як жаба, Все майбутнє твоє
Шкода, товстунець, на тебе гаяти час
Тебе били все життя
Колотила тебе мати
Від кузенів звик тікати
А коли б ти женився,
То ось твоє майбуття.
Але сьогодні тобі даю
Шанси щастя надибати та вдачу свою.
Дай-но п'ять.
Ну, сміливіше. Не бійтесь. Потисніть мою чесну долоню.
Так.
Ви готові?
- Ви готові? - Ви готові?
Ви готові?
Станція мутацій
- Станція мутацій - Станція мутацій
Час модифікацій
- Час модифікацій - Час модифікацій
Етап гігамегамодуляцій
Відчуваєш?
Міняєш, міняєш
Подобу й думки
Надіюсь, залюбки
А якщо ні, вибачай:
Винувать мої
потойбічні зв'язки!
- Хотів і отримав. - Хотів і отримав.
- Але втратив, що мав! - Але втратив, що мав!
Сенаторе Джонсон. Привіт, Джиммі.
Залиш хоч кілька пундиків своїм виборцям.
Прошу, смачного.
Стело. Вибачте. Стело, ні. Ні.
Ну добре, лише один.
Але, панно Шарлотта, ви казали мені "пізніше" дві години тому.
Тревісе, коли жінка каже "пізніше", вона має на увазі "ніколи".
Іди погуляй.
Тут купа дівчат, які просто здуріють, якщо ти з ними потанцюєш.
- Дай мені серветок, бігом! - Нащо так багато?
Бо я пітнію, немов той грішник у церкві.
Тіє, невже він так і не з'явиться?
Та він, певно, запізнюється.
Це несправедливо! Мій принц ніколи не прийде до мене!
- Слухай, Лотті... - Ніколи я не отримую те, чого хочу!
Лотті, зачекай!
Заспокойся. Дихай глибше...
Може, треба просити завзятіше.
Будь ласка, будь ласка, ласка, ласка, ласочка!
Лотті, хоч скільки на ту зірочку не витріщайся, від цього...
Пані та панове!
Його королівська високість, принц Навін!
Доброго вечора, Тіано. Прекрасний бал.
Вітаю, пане Феннер і пане Феннер.
Вони так смачно пахнуть.
У моєму затишному ресторанчику вони будуть фірмовою стравою.
Так. Щодо ресторанчика.
Нам дали більше.
- Що? - Прийшов один добродій
і запропонував нам повну вартість готівкою.
Тож якщо ви до середи не дасте більше...
Скажете ресторану "па-па".
Ви знаєте, скільки років я на нього гроші збирала?
Аякже!
Але для жінки вашого соціального становища
вести власну справу - занадто важкий тягар.
Тому краще вам лишатись офіціанткою.
- Хвилиночку... - А пундики у вас чудові.
Ану стривайте! Негайно поверніться...
Тіє! Я причарую свого принца твоїми божественними...
Що сталось?
- Я... Я якось... - Бідолашна.
О, принце Навін, ми зараз повернемось, любий!
Я дам тобі свою сукню.
Тіє, дорогенька, ти бачила, як він танцював зі мною?
Запевняю тебе: весілля не за горами!
Дякую тобі, зіронько!
Уяви собі, а я думала, що бажання на зірочки загадують лише малята
та якісь помішані.
Поглянь на себе.
Ти наче квітуча магнолія у травні!
Наче ще вчора ми з тобою були маленькими дівчатками,
мріяли про своїх казкових принців,
а нині ці мрії нарешті здійснюються.
Що ж, я готова до бою.
Побажай мені успіху!
О, Навіне...
Крок був...
Тільки крок.
Люду мало бути, як зірок...
Був до щастя крок...
Не можу повірити, що я це роблю.
Будь ласка, будь ласка, будь ласка.
Дуже смішно.
Ну і що далі? Хочеш поцілуватись?
А це непоганий варіант, правда?
Пробач! Пробач. Пробач.
Я не хотів тебе лякати. Я... Стривай, ні-ні-ні!
Зажди. Зачекай хвилинку...
А в тебе важка рука, принцесо.
Гаразд, будь ласка! Постав мавпеня.
Не підходь, бо я...
Будь ласка, не треба, благаю.
Овва. Маю честь представитись.
Я принц Навін
із Малдонії.
Принц? Але я не просила...
Стривай-но. Якщо ти принц,
то хто танцював отам із Лотті на майданчику?
Зі мною така біда - ось я принц,
чарівний і вродливий, хвацько витанцьовую,
а тоді раптом плескаю оцими-от ластами.
Стривай, стривай, стривай, стривай!
Я знаю цю казку!
ПРИНЦ-ЖАБА
- "Принц-жаба"? - Так!
ПРИНЦ-ЖАБА
Мама примушувала слуг щовечора читати мені цю казку.
Так, так, так!
Ось мій шанс на спасіння!
ПРИНЦ-ЖАБА
Ти мусиш мене поцілувати.
Не розчула.
Тобі сподобається, я гарантую.
Жінки мліють від цілунків принца Навіна.
Ходи сюди. Поцілуймося.
Дещо нове.
Слухай, не ображайся.
Я радо стала б тобі у пригоді, але я не цілуюся з жабами.
Стривай-но, але ж там, на балконі ти сама питала мене.
А відповіді я не чекала!
Ти маєш поцілувати мене.
Знаєш, окрім того, що я неймовірно вродливий,
я ще й походжу з надзвичайно заможної родини.
Я міг би запропонувати тобі чималеньку винагороду,
я міг би заплатити тобі, хочеш?
Так?
Лише один поцілунок?
Лише один, якщо ти не благатимеш ще.
Спокійно, Тіано, ти можеш це зробити. Ти можеш.
Лише один-однісінький поцілунок. Гаразд.
Щось ти не дуже змінився. А як ти заліз так високо?
І як я опинилась на підлозі в цьому...
Тихо, принцесо. Принцесо, без паніки!
Що ти зробив зі мною? Я тепер зелена і якась липка!
- Ні! Ні-ні-ні, ти не просто липка. - Що?
- Це слизова оболонка. - Ти... Ти...
Агов, Стело!
Ану жаб лови!
- Тікай! - Я не можу бігти. Я - жаба!
То стрибай!
Ану місце. Місце, вухате одоробло!
Захищайтесь!
- Обережно! З дороги! - О, ні!
- Куди ми направляємось? - Перепрошую!
- Я нічого не бачу! - Я теж!
- Стривай! Стело! - Полетіли!
- Стело, це ж я, Тіана! - Тіана?
Стела заговорила. Собака заговорила!
Якщо на кожну отаку дрібничку ти звертатимеш увагу,
ми геть нічого не встигнемо!
Господи.
Ви так підкрались.
Ти випустив його?
Воно хапало ротом повітря, то я й вирішив трішки йому допомогти.
І як же це я потрапив у таку магічну халепу?
Я так більше не можу, годі!
Самі носіть свою гидоту!
Обережніше з цим!
Якщо з ним щось трапиться, то мені...
Дивна штука ця магія вуду, Ларрі.
Я не здатен начаклувати собі нічого.
Крім того, ми з тобою знаємо, що справжня сила цього світу - не магія.
А гроші!
Мішки грошей.
- Я згоден. - Тобі не дошкуляє
рахувати копійки, коли ці котяри їздять на розкішних авто
і навіть не дивляться у твій бік.
Так. Дошкуляє.
Я пропоную тобі одружитися з дочкою татуся ЛяБуфа,
і в тебе буде стільки грошей, що ти навіть не зможеш їх порахувати.
- 60 до 40, як я вже казав. - Так.
А як же Навін?
Твій хазяїн нам анітрохи не заважатиме,
доки в цьому талісмані буде його кров.
Так.
Це вуду?
Тобто все це сталося,
бо ти зв'язався з Людиною-Тінню?
Він уміє переконувати.
Це мені за те, що я загадувала бажання на зірку.
Те, чого хочеш, завжди здобувається лише тяжкою працею.
Тяжкою працею? Поясни, нащо принцесі гнути спину?
Я не принцеса. Я офіціантка.
Офіціантка?
То не дивно, що поцілунок не спрацював. Ти збрехала мені!
Ні, я... Я не казала, що я принцеса!
Ти не казала, що ти офіціантка!
На тобі була корона!
То був просто костюм для балу, недоумкуватий білоручко!
Он як? Тоді дулю тобі з маком, ясно?
- Бо в мене за душею - ані копійки. - Що?
Я давно спустив усе!
Ти ж казав, що неймовірно багатий!
Ні. Батьки багаті, та мені грошей не дають, кажуть, я з них п'ю кров, як...
П'явка! П'явка!
То ти біднота, а мене звеш брехухою?
Я тобі не брехав. Я маю твердий намір...
Тікай!
Я маю твердий намір розбагатіти.
Я візьму шлюб із Шарлоттою ЛяБуф. Якщо вона не проти.
- То ти принц? - Звісно.
Вона не проти.
Ну добре.
Якщо ти думаєш одружитись, то, може, дотримаєш слова
й купиш мені ресторанчик?
Не жени коней. Ресторан я обіцяв прекрасній принцесі, а не якійсь...
А чому ті колоди рухаються?
Бо то не колоди.
Я б затоптав більшенького.
Куди вони поділися?
- Куди вони поділися? - Я його першим побачив!
Ходи сюди, кругленький делікатесику!
Це ж мій хвіст, бовдуре!
Де вони? Ну ж бо!
Опусти гілку.
Знайди собі друге дерево.
- Онде він! - Я його бачу! Бачу!
Гаразд. Послухай. Допоможи вилізти з болота,
і щойно я одружуся з Шарлоттою, куплю тобі ресторан.
Зараз я тебе схрумаю, і мій шлунок просто співатиме від щастя!
- Швидше, швидше! Тягни мене! - Від мене не втечеш, філе банькате.
У нас часу повно.
Що ж, офіціантко, здається, ми тут надовго.
То давай, мабуть, вмощуватися зручніше.
Прибери ласти, липка потворо!
Я ж казав тобі, я не липкий! Це спеціальний слиз.
Прокидайся, сплячий красеню! Алігатори пішли.
Що?
Треба повернутись до міста й розплутати все те, що ти накрутив.
Хіба ж то я ходив і дурив парубків фальшивою короною?
З музикою - в добрий шлях!
Допоміг би краще.
Добре, я голосніше гратиму.
Може б, ти відклав своє банджо та трохи...
Я знаю цю мелодію! Це ж "Діпермаус блюз"!
Грай, братику!
О, так!
Чом я раніше тебе не стрічав?
І де ти навчився так грати, друже?
Наші плавні - найкраща у світі школа.
Найкрутіші джазмени грали на човнах.
Луїс віддав би все, аби потрапити туди й пограти з корифеями.
- А чому ж не граєш? - Та, якось я зіграв.
Скінчилось це кепсько.
Що ж, я була рада познайомитися, Луїсе.
І дякую вам за те, що не з'їли нас, а ми попливемо далі.
Куди... Куди ж ви, друзяки?
Шукати мага, що зніме чари.
Які ще чари?
Дивись не впади, мій ікластий приятелю.
Ми з нею не жаби.
Ми люди.
Ви це серйозно?
Я Навін, принц Малдонський. А це Тіана, офіціантка.
Не цілуй її.
Так, стривайте.
Цього дурня перетворив на жабу один чаклун-аферюга, а він...
Чаклун? Такий, як ото наша Мамця Оді?
Мамця Хто-ді?
Мамця Оді. Королева магії у нашому болоті.
Вона і трави варить, і шаманить, знає секрети природи.
- Проведеш нас до неї? - Проведеш нас до неї?
У найстрашнішу трясовину?
Де чагарники зі шпичаками, і пастки, і мисливці з рушницями?
Ні.
Дивись і вчись.
Луїсе, твоя мрія ніколи не здійсниться, співчуваю.
От якби ти був трохи меншим і не таким зубатим,
то грав би джаз сотням вдячних слухачів, і тебе б не боялись.
Ну то насолоджуйся самотністю, друже мій.
Мило, але це не...
Друзяки, я таке щойно придумав!
А може, хай Мамця Оді оберне мене на людину?
Луїсе! Це геніально!
Алілуя!
Мені б людську подобу Я б сцену підкорив
І не гірше ніж Луї Армстронг,
Трубою б оволодів.
Гукне цінитель строгий:
"Гілеспі і Беше...
Де їм до тебе! Ковтають пил." Аплодуйте: грає крокодил.
Джаз!
О, так!
В люди виб'юсь Вірю буде так
На ділі доведу: я сурмить мастак
Хто має хвіст, має хист, як не як.
Дякую, дякую.
Ой, дякую. Я теж люблю тебе, лялю.
Як стану знов собою, Я сам собі буду пан
Щодня даю гучний бенкет. Хіба поганий план?
Руденькі хорошулі, Брюнетки з ними ще,
Білявки всі одна в одну - Бо ж смак у мене є.
Гей, Луїсе!
Час летить, І життя промчить.
Смакуй, друзяко, кожну мить!
- Я так тобі скажу. - Смали, братику!
Як подобу Поверну свою,
Гульвіса буду я, як раніше був, Слово честі я даю.
Ти одружуєшся!
О, справді.
І хто ж тепер розбиватиме дівочі серця замість мене?
Ти втілення чесноти Зовні - просто до рани прикладай
Терпіла хвастощі твої,
Та вже терпець урвався, знай.
Як я вернусь у люди, То гідно поведусь.
Як не буде праці, не буде див -
Батько мене з дитинства вчив.
Що посієш, те й пожнеш.
А ти, багатій, тільки байдики б'єш,
Візьмись за розум, друже
- Скоро всі ми - Скоро всі ми
- Станемо людьми: - Станемо людьми.
Я буду грати джаз...
Я буду сам собі пан...
А я все зроблю, щоб мати свій ресторан
- Нам би - Нам би
- в люди - в люди
Принце Навін, дорогенький, як мені шкода,
що ця жаб'яча катавасія зіпсувала нам вчора весь бал.
Пусте, мені скоро сходити на трон,
тому я напружений, мов пантера,
і готовий до будь-яких несподіванок.
Ваше вухо?
Що?
Ото вже мені ці комарі!
Життя від них немає. Послухайте.
Пані Шарлотто, я не можу стримати шаленої пульсації свого
серця.
І я на все життя запам'ятаю ці райські хвилини!
Який ви пристрасний, принце Навін!
Я вся розпашілася, наче...
Зробіть мені таку ласку, станьте Принцесою Малдонською!
Ви це серйозно?
Не те слово.
Так!
Так, звісно, я вийду за вас!
Але ж потрібно стільки спланувати, скласти список гостей,
а ще сукня, музика, квіти, черевики...
Я вийду заміж за принца на параді Марді Ґра!
Ні!
І що ж нам тепер робити?
Якби хтось не випустив те жабенятко, Ларрі,
потойбічні друзі не прикрили б мені доступ до чарівних сил.
А у вашому ресторанчику подаватимуть "етуфе"?
І фуа-ґра, і фондю, все, що хочеш.
Я все життя мріяв скуштувати це фондю з артишоками і равликами.
Годі тобі, Луїсе.
Від ваших розмов у мене слина котиться.
Це щось новеньке.
Що це ти робиш?
Харчі наполохаєш.
Це складніше, ніж я думав.
Що? О, ні. Ні, ні, ні.
Жаб цілувати і їсти комарів - то занадто для одного дня.
Ні! Ні-ні.
- Салют! - Стривай!
Не рухайся! Я на ногах ледь стою!
Ну як, підкріпилися? Боже мій.
Чекайте. Луїс вас розплутає.
- Ні-ні... - Не...
Ну як вам?
Могло б бути трішки краще.
Знаєте, що треба?
Гострий дрючок! Я миттю.
- Це ти в усьому винний. - Я винний? Звісно, я...
Знаєш, я скажу тобі дещо. Я собі жив і горя не знав, доки...
Овва! Ти диви!
Дівко, ви зі своїм парубком трохи захопилися. Я вгадав?
- О, ні-ні! - Та не сміши ти людей!
- Він мені не парубок! - Я принц Малдонський!
Зараз я проллю світло на цю ситуацію.
Пробачте. Контакти барахлять.
Оце інша справа. Так.
Не бійтесь мене. Я не вибухну.
Я не петарда!
То в мене просто дупця світиться! Саме так!
Жінкам подобаються тугі попандери!
Господи, ну ви їх і накрутили.
І де тут чий?
Не дрейф, капітане. Я вас розплутаю.
Тепер ми познайомилися ближче!
Сидить баба на печі, А дід на припічку,
Дід бабі показує Свою запальничку.
Дозвольте представитись.
Моє ім'я Реймон, та всі звуть мене Рей.
Перепрошую, та у вас акцент якийсь нетиповий.
Я з французів, брате. Народився й виріс у болоті.
А вас я раніше тут не бачив, так?
Власне кажучи, ми здалеку, фактично, з іншого світу.
Ой, не свисти! Ви з Кривого Болота?
Ні. Ні-ні-ні. Ми - люди.
Цього прекрасного принца обернув на жабу
один знахар-пройдисвіт.
Ага, тоді все ясно.
І ми прямуємо до Мамці Оді.
Можливо, вона може...
До Мамці Оді? Ви рухаєтесь не в той бік, ма шер.
Який же бовдур дорогу вам показував?
Я знайшов дрючок!
Луїс.
Рей каже, що ти ведеш нас не в тому напрямку.
Я чогось... Послухайте.
Я трохи заплутався в топографії і географії,
та трохи в хореографії, та...
Правило перше: не питай дороги в алігатора.
А от ми з діда-прадіда служили поводирями.
Гей, братику Ренді! Заграємо нашої світляцької?
Зараз збацаємо, братику Рею.
Давай, Лулу. Давай, лялечко моя.
Не спи, ма шер! Моя дупця вкаже вам шлях!
До мамці ми ведем, До мамці ми ведем,
До мамці Оді вас ми ведем.
Швидко ми ведем, Гарненько ми ведем.
До мамці Оді ми йдемо.
О, так!
Шлях лежить крізь плавні Шлях лежить крізь плавні,
Шлях лежить крізь плавні. Рушимо ми гуртом.
Тут усе наше сімейство.
Це Мімі, це мій кузен Бодро.
Ой, бабуню! Фару врубай!
Ми всі зберемось у купу І враз у вись злетим.
Я - вперед, а слідом ви,
До мамці вмить домчим.
Ми відведем вас, Ми відведем вас,
Ми до ворожки вас відведем
Іти далеченько, тож витримуйте темп
Разом її знайдем.
Шлях лежить крізь плавні
Шлях лежить крізь плавні,
Шлях лежить крізь плавні.
Рушимо ми...
Ну, ви знаєте!
Ану, всі разом!
Хвилю тримаємо, дупки не вимикаємо!
Отак, браття!
Друзі мої, я знаю, я вже й так заборгував перед вами,
та наш маленький болотний принц загубився,
то ви знайдіть цього вітрогона й поверніть сюди.
Я чую! А що отримаєте ви?
Що ж, коли я відправлю татуся ЛяБуфа на той світ,
це місто стане моїм.
Тоді весь Новий Орлеан лежатиме в мене на долоні.
А душі, всі, які ви захочете, всі до останньої, стануть ваші.
Ну як, подобається?
То що, ви згодні на такі умови?
Мій зоряний час! Знайдіть мені болотного принца!
Шукайте його всюди! У плавнях, на околицях.
Принесіть мені його живим. Мені потрібне його живе серце.
Я проведу їх далі.
- Було приємно познайомитися! - Бувай, Пупсику!
Не журись, братику Рей!
І передавайте найпалкіші вітання Анджелі від Рей-Рея.
- Це твоя дівчина? - О, ні-ні.
Моя дівчина? Хо-хо-хо. Моя - Еванжелін.
Еванжелін?
Це найпрекрасніша світлячиха всесвіту.
Я мало не щовечора з нею теревеню, розповідаю історії.
Вона сором'язлива. Весь час мовчить.
Та серце моє співає,
бо я вірю: ми будемо разом назавжди. Так.
- Як романтично. - Дуже романтично.
Тільки не поспішай хомут чіпляти, мій друже.
У цьому болоті безліч симпатичних світлячих.
Що таке?
Це був смертельний удар!
Бійця поранено! Рятуйте мене!
Усе заповнює темрява! Мені так холодно.
Лежи й не сіпайся, боягузе!
Я тебе ще не чіпав.
Дивіться на тих двох стрибунців.
Я вже відчуваю смак жаб'ячого філе.
Та найліпше вони смакуватимуть із пікантним соусом, правда, тату?
А не міг би ти замовкнути?
Ти читаєш мої думки, Два Пальці.
Зараз наловимо жабеняток!
Знаєш, офіціантко,
я нарешті зрозумів, що за біда з тобою.
Тільки зараз?
Ти абсолютно не вмієш розважатись. Чесно.
- Хтось мав тобі сказати. - Дякую,
я теж зрозуміла, в чому твоя біда, принце.
Я надміру чудовий?
Ні, ти ледащий нахабний зарозумілий нездара.
Зануда.
- Що ти сказав? - Нічого.
- Синя панчоха. - Слухай, розумнику.
Ця синя панчоха все життя на двох роботах поперек гнула,
поки ти наминав десертики срібною ложечкою
і бавився з фрейлінами у своєму палаці зі слонової кістки!
Взагалі-то він мармуровий.
Одного я вже упіймав, хлопці! А ви ловіть он те мале!
Полювання вдалося, сьогодні наш день!
У них рушниці!
Які жирні стегенця!
Залюбки схрумаю тебе з пампушкою за обідом!
О, ні! Я знаю, що має зробити справжній світлячок!
В бою я втратив свій улюблений зубик.
Я йду, Два Пальці! Я допоможу...
Татку! Один є!
Не рипайся! Сиди тихенько!
А твоя куди поділась?
Стули пельку, Дарнеле!
Воля!
Татку, а ти не чув нічого підозрілого?
Так. Щось чув.
Ви обоє, чого витріщились?
Промазав!
Я провчу цю зухвалу жабу!
Два Пальці! Допоможи мені, друже!
- Тікай! Давай! - Та годі мене дубасити!
Ану не ворушись!
Ні, ні, ні. Ні, йолопе, не в мене!
Дивись і вчись.
Промазав!
Хапай тих пуголовків!
Ці двоє наче й не жаби зовсім.
Кмітливі.
І говорити вміємо.
Ти живий, ліхтарику?
Був живий. Поки не відчув аромат із твого рота.
- Ой, будь ласка. - Це я миттю, братику.
Що б я без тебе робив.
А можеш іще отут глянути?
"І говорити вміємо". Кумедно. А ти, виявляється, дотепна.
- То я не синя панчоха? Кажи. Кажи. - Ну, я хотів сказати, що...
- Гаразд. Ти не те, щоб панчоха... - Щось я недочула. Що?
...і не зовсім синя, як ото бувають.
Легше. Легше!
- Це складний випадок, так? Чекай. - Боже...
Так, ма шер, я знаю, що нам треба поспішати до Мамці Оді,
проте ця пікантна процедура затягується і її треба закінчити.
Так.
Бідний Луїс.
Знаєш, що мені зараз підняло б настрій?
Лобстер із лимончиком та майонезом "Прованс"... Змилуйся!
- Потерпи ще трішки! - Із банановим морозивком,
политим шоколадом...
Ой, мамцю!
- А болотяної юшки не хочеш? - А чого ж!
Аж слинка котиться. Та для апетиту я випив би коктейль
і гризонув би якусь канапочку. Дякую.
Ні, ні, ні, ваша високосте.
Ви спершу наріжете грибочків.
- Що зробити? - Гриби порізати!
Поквапся!
- Просто слів нема. - Ти ріжеш чи ні?
Та ріжу! Не горлань.
Один.
Ану посунься!
Дивись і вчись.
Гаразд.
- От і чудово. - Розумієш,
я ніколи такого раніше не робив.
- Серйозно? - Серйозно.
Коли живеш у палаці, слуги роблять за тебе все.
Усе, що їм скажеш. Вони одягають тебе, годують. І возять.
Зуби чистять.
Бідолашний ти мій.
Я жив, як у Бога за пазухою, та коли батьки перестали давати мені гроші,
я раптом зрозумів,
що не вмію робити нічого.
А знаєш, із тебе може вийти непоганий нарізач грибів.
Ти так думаєш?
Як натренуєшся, я візьму тебе на роботу.
- Справді? - Ні.
Май совість! Нащо ти так? Це удар нижче жаб'ячого пояса.
...і там побачив сліпу нутрію. Підійшов і каже: "Фу!" А вона: "Що?"
А він: "Яка ж ти бридка риба".
Комусь добавки?
Це було неймовірно! У тебе кулінарний талант!
Що ж, дякую.
А ось і вона.
Найдивовижніша світлячиха в усьому всесвіті.
Еванжелін?
То познайом нас. Де вона?
Її важко не помітити.
Ось вона, світиться просто перед тобою.
Сяє на небі вона
Моя Еванжелін
Та яка ж то світля...
Вона далеко, однак,
Всю любов дарує лиш мені.
Я тебе обожнюю.
Я тебе люблю.
То я перекладаю.
Ти цариця нічна
От серце гаряче і рука
Сумна ясна
Прийми любов жука.
Ні. Я не танцюю.
Любов - це вічність із хвилин.
Я не вмію.
Кохана Еванжелін
Якщо я різав, ти станцюєш.
Все дає любов. І хвилює кров
Хай живе любов
Кохать чи ні?
Сяє на небі вона
Кохана Еванжелін
Лотті знайшла собі чудового танцюриста.
Треба рухатись далі.
- Тіано! - Навіне!
Ні, ні, ні!
Непогано, як на двохсотлітню сліпу бабцю.
Ану кажіть, хто з вас, шалапутники, крутив справи з Людиною-Тінню?
Як добре, що ми знайшли вас, Мамцю Оді.
Рей і Луїс розповідали нам про вас.
Ми так довго шукали вас,
ви навіть не уявляєте, що нам довелось пережити.
І ми...
- І ми чули, що ви... - Юю!
Ходи до мене, збиточнице ти моя.
Дай цьомчика.
Ти ж любиш свою мамцю, золотко?
Давно я тебе не бачила, Рею. Як бабуся?
Краще не буває. Нещодавно так засвітила одному сусідові.
Вона молодчина!
Мамцю Оді.
Ми не заберемо у вас багато часу...
Хочете цукерочок?
- Не дуже. - Ні, дякую.
Дарма відмовляєтесь. Це особливі цукерки.
Вони б обернули вас на людей.
- Стривайте! Не ковтайте! - Ні! Благаю!
Та то я пожартувала.
А як ви здогадалися, нащо до вас дві жаби...
- Мамцю Оді? - Юю!
Чому ти не сказала мені, що моя юшка горить?
А ти певен, що це саме та сліпа знахарка,
яка живе в човні на дереві в болоті?
На всі сто.
Який жах. Усе мушу робити сама.
- Мамцю Оді, ви можете... - Скуштуй!
Ну як?
Додайте трохи томатної пасти і буде те, що треба.
- А зараз дозвольте... - Юю!
Гостреньке, як мій язик!
Те, що треба.
Що ж, а ви визначились, що треба вам?
Ви ж самі казали, Мамцю Оді. Обернутись на людей.
Та ви втратили відчуття реальності!
Ви хочете стати людьми, проте не розумієте, що вам потрібно!
Чого хочете? Що потрібно? Це ж одне й те саме, чи як?
Одне й те саме? Ні!
Послухайте, що мамця скаже.
Хай з чого в тебе одяг - Шовк, вовна чи рядно.
Хай скільки перснів маєш на пальцях -
- Все одно! - Нам все одно!
Я чула різні мови. Кого тут тільки не було:
Гавкун, свиня, коза, корова
- Всі, як на зло - Просто як на зло
Мамцю Оді, говорили, - Як нам жити, ти скажи.
Я всіх одного вчила. Слухайте те саме й ви:
У своїм серці покопайтесь,
В душу зазирніть.
Кажу я, в серці покопайтесь.
От зараз і почніть.
Дайте волю почуттям,
Звільніть їх, і тоді
- Засяє сонце - Засяє сонце
На землі.
- А ви копніть. - Так.
- Іще копніть. - Так.
Принц-жабо, вередливе дитя, Бракує тобі грошей?
Збили раз вони тебе з пуття, То хіба з них користь є? Ні!
Щастя в грошах нема! Серця в грошей катма!
Трохи витримки наберись,
Бо почнеш нове життя
Ти зазирни у душу глибше
Все в собі знайдеш
Давай, копни, копни, поглибше.
Що знайдеш, усе собі візьмеш.
Що саме - не скажу
Як любов, то точно, не чужу
Ти копай поглибше - і збагнеш.
- Гей, Жабко. - Так?
- Можна кілька слів? - Звичайно.
Ти працюєш, як сім волів.
Твій тато рук не покладав Лінощів не знав.
Ти пішла у нього Передав тобі усе, що мав.
Тому копай в собі поглибше
Робота це нелегка
Кажу, копай в собі поглибше
Настанова всім така.
Все знайдіть в своїй душі Шукайте, і тоді
Засяє сонце На землі.
Відчиніть вікна! Впустіть сонячне світло!
Засяє сонце Засяє сонце
На землі.
То як, панно Жабко, тепер ти розумієш, що тобі потрібно?
Так, розумію, Мамцю Оді.
Я маю працювати ще тяжче,
щоб у мене був власний ресторан.
Ну що, народе, давайте ще раз!
Хай з чого в тебе одяг - Шовк, вовна...
Ніхто не співає з Реєм? Гаразд.
Ну коли ви всі так хочете стати людьми, лише один варіант є.
Казаночку мій родинний,
нам принцесу покажи-но!
Лотті? Але ж вона не принцеса.
Мовчи і дивись у казанок.
Та-да!
Усе правильно. Її татка обрали королем параду Марді Ґра.
І виходить, моя Лотті - принцеса.
- А це рахується? - Так, звісно,
та лише до дванадцятої години, поки парад не закінчиться.
Пострибунчику, сьогодні до півночі принцеса мусить поцілувати тебе.
Як тільки поцілує - бемц!
Ви обоє станете людьми!
- До півночі? - То часу залишається небагато.
А можна й мені, Мамцю?
Я теж хочу стати людиною, аби грати джаз із корифеями.
Щоб у мене були пальчики й пупик.
І щоб він був ямочкою, а не стирчав.
Грамофончику, копни глибше і знайдеш усе, що тобі потрібно.
Бігом, бігом, бігом.
До Нового Орлеана шлях неблизький.
Гребти і гребти.
Стривайте! У мене краща ідея.
У них рушниці!
Хлопці, ви лиш погляньте, який кльовий костюмчик!
Слухай, ти вмієш грати на трубі?
Давай. Пограй з нами! Ми граємо Марді Ґра.
Ви й не уявляєте! Луїс гратиме зі справжніми музикантами!
Навіне, ти йдеш зі мною?
Я тебе наздожену.
Ох, Еванжелін. Ну чому я не можу сказати Тіані в очі:
"Я зроблю все можливе, аби здійснити твої мрії, бо...
Бо я тебе кохаю"?
Гей, гей, гей, чуваче! Ти до моєї дівчини під'їжджаєш?
Капець тобі! Та я з тебе котлету зроблю!
Ні, Рею! Я кохаю не Еванжелін.
Я кохаю Тіану!
Я знав, я знав, я знав! Дай я тебе розцілую.
І не одружусь я на Шарлотті ЛяБуф.
Живіть у любові і злагоді!
А гроші на ресторан я зберу якось інакше.
У вас будуть такі гарні жабенята!
Знайду роботу. Або дві. Або й три.
Зараз я все їй розповім!
Ні-ні-ні. Я сам їй скажу. Один.
Правильно. От бешкетник!
Куди ти мене ведеш?
Я просто хочу показати тобі щось і
відсвяткувати з тобою наш останній вечір у жаб'ячій шкурі.
Мені ніколи ніхто в житті не робив таких сюрпризів.
А це вже занадто, так? Дякую, Бо.
А було елегантно.
Удай, що ти цього не бачила. Прошу, прошу, сідай.
Що це таке?
- Сам порізав? - Так, сам.
Ти повністю мене змінила,
це дивовижно, бо я знав сотні жінок і...
Ні, тобто двох, ні, трьох, коротше, були в мене жінки. Я не про те.
Але таких, як ти, я не зустрічав.
Ти наче справжній типу друзяка.
Ні, ні, ні. Звісно, ти не хлопчик. Я почну спочатку.
Я сам на себе не схожий. Тіано! Вибач, то було голосно.
- Катастрофа просто. - Ні. Це так мило.
- Тіано, я... - Дивись!
Це твій ресторан?
Можеш собі уявити? Він сяятиме, наче новорічна ялинка.
- Так. І джаз лунає з кожного віконця! - Це буде прекрасно.
А щоб заводило, треба більше свінгувати.
- А ти вмієш грати на банджо? - Так. У тебе можна буде виступати?
Я спитаю власника. Власник дозволяє.
І люди їхатимуть до нас з усіх куточків світу,
лише щоб скуштувати наші страви.
Наші страви?
Ой, ні. Я про нас із татом.
Ми завжди хотіли мати свій ресторан.
На жаль, він його не побачить.
Але завтра, завдяки тобі, наша мрія нарешті здійсниться.
- Уже завтра? - Якщо завтра я не принесу гроші,
втрачу цей будинок назавжди.
Тіано, я так люблю,
коли ти розповідаєш про свою мрію.
Ця мрія... Вона в тебе дивовижна, я...
Я зроблю все можливе, аби вона здійснилась, обіцяю.
Новий Орлеан, усі на берег!
Я піду покличу хлопців.
Еванжелін,
я завжди добре знала, чого хочу, але тепер я...
Що мені робити?
Дай пораду.
Принце Навін, дорогенький.
Покваптесь. Ви ж не хочете запізнитись на наше весіллячко.
Я одягаюсь! Ще хвилиночку, дорогесенька моя.
Добре, рибонько. Я чекатиму в машині.
Татку, заводь авто!
О, Божечку, мені каюк!
Ні, Ларрі! Це мені каюк, розумієш? Якщо в талісмані не буде крові...
Ми знов у грі, хлопці!
Відпусти мене, потворо! Лоуренсе!
Не ворушіться, ваша високосте.
Марді Ґра! Марді Ґра!
Рею! Ти Навіна не бачив?
Ой, ти - красуня! А обручка твоя де?
Ти взагалі про що?
Ну якщо він тобі нічого не сказав,
то й старий Рей мовчатиме, мов риба.
- Ти ані слова з мене не витягнеш! - Рею.
Добре! Він одружиться не з Шарлоттою, а з тобою!
Його поцілують, ви станете людьми,
він знайде роботу, купить тобі ресторан...
Я забагато сказав, так?
Не більше, ніж треба було, Рею! Дякую, Еванжелін.
То він кликав мене заміж! А я нічогісінько не зрозуміла!
Я думала, все чого він хоче - це одружитися з багачкою!
А що ми з тобою знову шукаємо?
Видивляйся найбільшу і найяскравішу платформу,
де сидітиме принцеса параду, яка скоро поцілує...
Жабу.
Любі мої, ми зібралися тут для того,
щоб на прекрасному параді об'єднати
оцього принца та оцю красуню священними узами шлюбу.
О, ні. Це ж неправильно, люба.
А чому ти ще й досі жаба? Мамця Оді, вона...
Так, це сталося в нас на очах,
проте нам варто повернутись туди,
тому що за свою мрію треба боротися.
Самими мріями нічого в житті не досягнеш.
Знаєш, моя Еванжелін завжди мені каже...
Твоя Еванжелін - звичайна зірка, Рею!
Розпечена суміш газів за мільйони кілометрів звідси!
Змирися з правдою, поки не пізно.
Та в неї просто розбите серце. Не слухай її.
Уперед, Еванжелін.
Нехай вона дізнається правду!
Якщо хтось заперечує проти союзу цих людей,
нехай висловиться зараз або мовчить довіку.
Я! Я! Я заперечую!
Принце Навін, чи берете ви панну Шарлотту ЛяБуф собі за дружину?
Що ти робиш, синку?
...бути з нею і в горі, і в радості?
Що? Буду! Так, я не проти.
- А ви, панно Шарлотта ЛяБуф... - Друже, це ти?
Рею! Витягни мене з коробки!
Я тебе не чую! Дай витягну тебе, потім скажеш!
...любити його довіку й бути з ним і в горі, і в радості?
Так.
Якщо ви згодні, то владою, наданою мені штатом Луїзіана,
я оголошую вас чоловіком і...
Принце Навін!
Господи Боже! З вами все гаразд?
Зараз я повернуся, щось мені недобре.
Сирки-бублики!
Лоуренсе, нащо ти це робиш?
Я мщуся тобі за всі ті довгі роки приниження.
Ану шуруй до весільного торта, і закінчи розпочате!
Що він робить? Ану стій!
Віддай талісман!
Упіймав! Невідомо, хто кого.
- Ану відпусти! - Тихо, не рухатись!
Уперед. Уперед.
Рею?
Агов, чого не граєш?
Давай, крококо!
Рею?
Те, що ми з тобою бачили - це не те, що ми з тобою думаємо!
- І що ж це? - Це все вуду чи як його там.
Людина-Тінь використовував це, щоб...
Головне, щоб ця штука не потрапила до рук чаклуна!
Тікай, дівчинко! Тікай!
Я комусь як засвічу зараз!
Я вам покажу! Ви в мене бідні будете! Ану сюди!
Хто наступний?
Рею!
Рей?
Не підходь, бо я розіб'ю цю штуку на дрібнесенькі друзки!
Навін?
Як на мене, то це краще,
аніж усе своє життя по болоту стрибати, так?
Людина-Тінь.
Слухай, що я скажу, Тіано.
Коли вже мрієш, мрій на всі сто.
Поглянь на цей палац.
Він буде перлиною нашого Міста-півмісяця!
І якщо ти хочеш, аби все це здійснилось -
віддай мені цей маленький талісманчик.
Ні. Це неправильно.
Люба моя, віддай. Згадай, скільки ти стерпіла заради цього ресторану.
- Ти працюєш з ранку до ночі. - Я ж казала, вона не піде.
Згадай усіх негідників, що сумнівались у тобі.
Ти таких грошей за все життя не назбираєш.
...власна справа - надто важкий тягар! Лишайтесь офіціанткою.
І не забувай про свого татка.
- Він усе своє життя гарував. - До завтра, Джеймсе.
Іноді по дві, по три зміни.
Він ніколи нікому не показував, як ця робота виснажувала його.
- Татку! - О, мармеладко!
Біда в тім, що заробив він такою тяжкою працею
лише на якийсь дірявий казанок для юшки,
і все життя мріяв про недосяжне.
А ти що?
Ти здійсниш усе, про що твій бідний татко мріяв.
Погодься, Тіано! До мрії лише крок.
Мій тато не здійснив своєї мрії.
Але він мав дещо інше.
Він мав кохання. І завжди знав, що в житті справді важливо.
- Обережніше. Спокійно. - І я це знаю теж!
Краще б ти погодилась.
А тепер доживатимеш свого віку
липкою бридкою жабою.
Ось що я тобі скажу, Людино-Тінь. Я не липка. Це спеціальний слиз!
Ні! Ні!
Як же я тепер з ними розрахуюся?
Друзяки.
Ви готові?
Ні! Я зовсім не готовий! У мене безліч інших планів.
Ви готові?
Це лише невеличкий прорахунок у нашій операції.
Я накладу нове закляття і зроблю усе, як слід!
Той болотний принц у мене під замком!
Дайте мені лише трохи часу.
Ні, благаю!
Дайте мені трішечки часу!
Обіцяю, я розплачуся! Обіцяю!
Принце! Принце Навін!
Ваша ніжна сором'язлива принцеса починає сердитись!
Привіт, дорогенька.
Панно ЛяБуф! Я тут, на підлозі!
Дозвольте представитись. Я справжній принц Навін!
Із Малдонії.
Ви сказали, "принц"?
Хлопці, киньте цього мерзотника за ґрати!
Не треба, я невинний! Це мене Людина-Тінь обдурила!
А я чесний і ніколи нікого не обманював.
Так, чи правильно я зрозуміла вас.
Якщо я поцілую вас до півночі, ви з Тіаною знову станете людьми?
А тоді ми одружимось
і житимемо довго і щасливо. Кінець!
Так, більш-менш. За однієї умови -
ви мусите дати Тіані грошей на її ресторан.
Бо Тіана,
вона моя Еванжелін.
Усе, що хочеш, котику.
Приготуйся, жабенятко.
- Чекайте! - Тіана?
- Не роби цього.
Але я мушу. Крім того, в нас немає часу.
Я не дозволю!
Лише так можна здійснити твою мрію!
Мою мрію?
Не потрібна мені моя мрія
без тебе.
Я кохаю тебе, Навіне.
- А бородавки? - А що ті бородавки.
Я з дитинства читала про справжню любов у казках,
а ти, Тіє, знайшла її!
Заради тебе я поцілую його, люба.
А одружуватись не треба.
О, Боже мій! Певно, цей годинник поспішає!
Вибачте, будь ласка.
Тіано! Навіне!
- Що сталось, друже? - Людина-Тінь нашого Рея понівечив.
- Рей. - Рею дуже боляче.
Агов, ма шер,
- а чому ти досі не стала... - Ми залишимось жабами, Рею.
Зате ми будемо разом.
Це дуже-дуже добре!
Еванжелін це теж подобається.
Отже, владою, наданою мені,
я оголошую вас жабом і дружиною.
Давай, Пострибунчику! Подаруй нареченій цілунок.
Вітаю вас!
Це чудовий союз!
А що я вам казала? Цілунок принцеси зніме закляття.
Ти стала моєю дружиною і...
Принцесою. Ти щойно вицілував собі справжню принцесу.
Тоді я поцілую тебе ще раз.
НЕРУХОМІСТЬ БРАТІВ ФЕННЕРІВ
Палац Тіани
Десь на півдні, у долині
Є місто чарівне.
Там дівчата немов богині, Та й парубки їм рівня.
Без угаву оркестри грають,
Не замовкають ні вдень, ні вночі,
Акорди ці серця зціляють,
Знаходять відгук у кожній душі
Хто б міг подумати, що у принца є молодший братик?
А скільки тобі років, нагадай?
Мені шість із половиною.
Що ж, почекаю ще трохи.
Свято всюди зустрінеш в нас,
Пишні барви та море прикрас.
Палац Тіани
Танці й радість тут повсякчас.
І ти радій
у місті мрій.
Палац Тіани