-Tidigare: -Hittar vi henne får du din belöning.
-Vem är det? -Major Clayton.
-Dexter Morgan! Vad gör du här? -Jag träffade Arlene genom Hannah.
-Du kan inte bo på hotellet längre. -Vad fan?
-Bara ett par nätter. -Inte mer.
-Synd att jag inte är Deb. -Hon säger att jag jämför er.
Välkommen tillbaka.
-Jag behöver tänka lite. -Ta all tid du behöver.
Jag kan inte stanna här. Vi kan skapa ett nytt liv tillsammans i Argentina.
Ja. Jag, du och Harrison. Vi flyttar till Argentina.
Zachs mördare, hjärnkirurgen, är släkt med dig.
Jag hade två söner, Daniel och Richard. Daniel...
-Dödade Richard. -Daniel blev inlagd.
Cassies pojkvän. Daniel Vogel är Oliver Saxon.
Vad gör du om du hittar honom?
Han har mördat fyra oskyldiga och Zach.
Han är min son.
-Han flydde, så jag ville varna dig. -Jag tar hand om det här själv nu.
Vogel och jag går skilda vägar.
Jag dödar Saxon och lämnar Miami för gott.
-Tror du mig nu? -Ja.
Trevligt att laga mat till dig igen.
Det påminner mig om hur det kändes att vara din mor.
Tror du att matlagning gör dig till min mor igen?
Den rätten förlorade du för länge sen.
Jag vet att jag har gjort misstag, men jag vill gottgöra dig.
-Jag kan hjälpa dig. -Hur?
-Jag kan hjälpa dig att få rätt vård. -Rätt vård?
-Jag tänker aldrig bli inlåst igen. -Det finns bra inrättningar.
Som den förra? Vet du hur det var där?
Hela tiden undrade jag när du skulle komma. Svaret var "aldrig".
Jag kunde inte. Du dödade Richard.
Det var ditt fel!
Du ignorerade mig.
Det enda du brydde dig om var Richard.
Du hjälpte aldrig mig.
Jag var ung och oerfaren. Jag visste inte vad du behövde.
Du visste vad Dexter Morgan behövde.
Du lärde honom att hantera det här.
Du gav honom allt du nekade mig.
När jag ruttnade bort gav du honom ett liv.
Jag vet. Det var ett hemskt misstag.
-Jag var din son. Jag behövde dig. -Snälla.
-Vad då "snälla"? -Låt mig hjälpa dig.
Jag är ledsen för allt jag har gjort. Det är jag verkligen.
Jag vill gärna tro dig.
-Hannah! -Harrison! Jag har saknat dig.
Snart kan ni umgås mycket mer, men nu måste de vuxna prata.
Jag har goda nyheter. Major Clayton kom förbi min lägenhet.
-Han verkar sluta leta efter dig. -Vilken lättnad!
Men din bild är ute, så du måste ligga lågt.
Hur ska jag ta mig ut ur Miami?
Ingen letar efter en kvinna med man och barn.
Vi tre kan åka härifrån tillsammans.
Det låter bra.
Jag har mycket att göra. Säga upp mig...
...säga till Harrisons skola, träffa Astor och Cody...
...sälja lägenheten, båten och bilen.
Deb kan hjälpa mig med det.
-Vi ska verkligen göra det. -Ja, vi flyttar till Argentina.
Tänk att min dröm ska bli verklighet.
-Jag borde ha lärt mig spanska. -Vi lär oss tillsammans.
Vi åker snart, men jag måste döda Saxon först.
-Jaså? Ska du genomföra det? -Jag måste.
Vogel är i fara. Jag känner att jag måste skydda henne.
-Känner du det? -Ja.
När du mördar brukar inte känslor vara en del av ekvationen.
Hon behöver mig.
Rör inte faster Debs löpband!
-Det är kul! -Det är ingen leksak.
Berätta vad du har gjort de senaste åtta månaderna.
-Hej, faster Deb. -Hej.
-Kom. -Kan vi prata?
Vad fan gör Harrison med Hannah?
Lägenheten är inte bevakad längre, så den är inte säker för Harrison.
Jag passar honom. Han borde inte vara med henne.
-Jag måste berätta nåt. -Vad?
-Harrison och jag åker snart. -Vad menar du?
Vi lämnar Miami med Hannah.
-Vad pratar du om? -Vi flyttar till Argentina.
Skojar du?! Vet du hur dumt det låter?
Ska du och din son flytta utomlands med en flykting?
-Har du ens tänkt igenom det här? -Ja.
Vi vill leva ihop, och det finns inget annat alternativ.
Vi måste lämna landet.
-Det här påverkar ju mig också. -Jag vet.
-Då är det ett själviskt beslut. -Vi kommer att ses.
Jag kan komma hit, och du kan hälsa på oss.
-Jag kanske har vägarna förbi. -Jag är ledsen.
Det är svårt för mig också.
-Hej! Hur har din dag varit? -Lång.
Min dag har varit bra. Snart får jag min examen-
-och jag blev kontaktad av Greenwood Academy. De söker en terapeut.
-Vad är Greenwood Academy? -En fin skola i Atlanta.
-De vill träffa mig. -Toppen! När ska du dit?
-Det ska jag inte. -Varför inte?
Jag kan inte flytta. Du bor ju här. Jag hittar nåt i Miami.
Jag blev bara smickrad.
Jag skulle må skit om du går miste om den här chansen på grund av mig.
Det ska du inte. Det är mitt beslut.
Du borde göra det som är bäst för din karriär.
-Vi, då? -Oroa dig inte för oss.
Vi får det att fungera. Jag ska gå och köpa en öl.
Evelyn. Stig på.
-Är allt bra med dig? -Ja, lite utarbetad bara.
Tack för att du kom, det är ett rätt känsligt ärende.
Din patient, Zach Hamilton.
-Han är borta. -Tråkigt att han inte har dykt upp.
Jag lovade föräldrarna att utreda det men har nått en återvändsgränd.
-Du vet att jag har tystnadsplikt. -Kom igen, Evelyn. Jag vill hjälpa.
-Hur var relationen med föräldrarna? -Som alla tonåringars.
Ville han därifrån? Pratade han om vänner eller tjejer?
Höll han på med droger? Spel?
-Var han deprimerad? -Jag vet inte.
Jag vet att du vet hur det känns att förlora ett barn.
Ovisshet är ännu värre. Tänk på hur föräldrarna mår.
Jag vill gärna hjälpa men vet inget.
Ursäkta, jag har ett annat möte.
Saxon dödade sin bror som 14-åring-
-och sju till i branden som 17-åring.
Hur många fler sedan dess?
Han har bott i olika städer på två kontinenter.
Han blir inte gripen och lämnar inga spår.
Är han den perfekta psykopat jag en gång var?
Doktor Vogel. Kan vi prata?
-Vad gör du här? -Tom hade frågor om Zach.
Jag kunde ju inte berätta nåt-
-men jag tycker synd om föräldrarna.
Mördaren är på fri fot.
Evelyn, du är i fara.
Oroa dig inte. Min son kommer inte att skada mig.
-Hur vet du det? -Det gör jag bara.
-Har ni haft kontakt? -Jag har träffat honom.
-När? -Vi åt frukost ihop i går.
-Var är han nu? -Ingen aning.
Han blev arg och stormade ut. Vi kanske inte ses mer.
-Varför sa du inget? -För att du vill döda honom.
Jag vill inte att det ska ske. Jag kan inte svika honom igen.
Vad kan du göra för honom?
Först måste jag återupprätta tilliten.
Jag var ingen bra mor förut. Jag måste få hans förtroende.
Sen kan jag förhoppningsvis få in honom på en inrättning igen.
Hur många oskyldiga ska han få döda? Ska han få döda dig?
Om inte du skyddar dig får jag göra det.
Jag vill inte att du ska skydda mig. Spela inte hjälte.
Använd inte mig som ursäkt för att döda Daniel.
Hon vill inte ha min hjälp.
Om jag lyssnar på henne kan vi åka redan i kväll.
-Du kan inte åka. -Hur ska jag hitta honom?
Du hittar ett sätt. Om du inte dödar Saxon är hennes liv i fara.
En brottsplats.
Du kan skicka tillbaka den.
Det handlar inte om salladen.
Ringde du mig för att titta på när jag äter?
Berätta inte det här för nån.
-Dexter lämnar Miami. -Ska han sluta?
-Han ska resa runt med Harrison. -Så kul!
-Eller inte. -Han kanske inte återvänder.
-Visst, omväxling förnöjer... -Ibland känns det inte rätt.
-Då är förändring bäst för alla. -Inte för mig.
-Jag vill inte att han ska åka. -Nej.
Men du kanske ska se till hans bästa.
Det var riktigt svårt att lämna New York, familjen och vänner.
Men nu vet jag att det är det bästa jag har gjort.
-Batista gav mig min bricka. -Så kul!
Eller inte.
Det är bra. Jag har velat återvända länge.
-Har du berättat för Elway? -Nej.
-Vet du vad det innebär? -Du och jag, sida vid sida.
-Som förut. -Allvarligt?
-En brottsplats, jag måste gå. -Jag betalar.
Då betalar jag nästa gång, partner.
Inget förändras när jag åker. Blod kommer att fortsätta forsa.
Men jag kommer inte att fotografera det.
Det var en rejäl smäll.
Djupa skallskador, brutna ben, inre skador.
-Vägilska. -Cyklisten väjde inte.
Han pekade finger och blev överkörd.
-Kan vi prata, kommissarie? -Javisst.
-Jag trodde att jag var ledig. -Varför det?
För att det är lördag.
Är du hög? Det är du, jag känner lukten.
Åk hem. Vi pratar om det senare. Och sluta röka gräs!
På jobbet kan du bestämma, men inte hemma.
Det kom som en chock, Dexter.
Det kan verka plötsligt, men efter Ritas död...
Det här jobbet... Jag har fått nog av död för tillfället.
Jag behöver en paus, så jag säger upp mig.
Du behöver det här, va?
Jag önskar dig all lycka.
Säg inget till nån. Jag vill berätta för folk själv, bland annat Jamie.
-Hon kommer att sakna Harrison. -Och han henne.
Men hon ska ju snart skaffa ett nytt jobb.
Det här kanske gör det lättare.
Jag kommer att sakna dig.
Och kom ihåg att om du ändrar dig är du alltid välkommen tillbaka.
Han sa "Jag är för stor för en tupplur" och somnade direkt.
-Börjar du närma dig Saxon? -Inte direkt.
Jag vet inget om honom. Han flyttar ofta.
-Bor man på ett ställe för länge... -Åker man fast till slut.
-Jag skulle bara vilja åka. -Jag med...
...men jag vet att du måste skydda doktor Vogel.
-Hon vill inte bli skyddad. -Varför gör du det, då?
Det är det jag gör. Det är den jag är, allt jag kan.
Du är mer än så.
Är jag?
Tror du att vi i Argentina...
-...kan börja om på nytt? -Ja.
Ju snabbare du dödar Saxon, desto snabbare kan vi åka.
Jag är säker på att Vogel är nyckeln, men jag kan inte bevaka henne.
Särskilt inte om hon märker det. Då blir det nog bara värre.
Jag kanske inte behöver Vogel, bara hennes dator.
Jag vill visa dig nåt. Hoppa in.
Du är trygg, mamma.
Hade jag velat döda dig hade du varit död.
Känner du igen det här från filmen jag skickade?
Du dödar dina offer här.
-Varför är vi här? -Jag vill att du ska förstå.
Slå dig ner.
Oroa dig inte, jag torkar av den efter varje...
Det här rummet är mer än du tror.
-Det är en påminnelse. -Om vad?
Platsen du skickade mig till.
Så här såg vårt "behandlingsrum" ut.
När jag vägrade att ta mina mediciner blev jag fastspänd i en sån här stol.
Och så tvingade de i mig medicinerna.
Det var oftast dagens höjdpunkt.
Du förstår nog varför jag anlade branden.
Jag förstår att man gör allt för att slippa ett sånt ställe.
-Du sa att du ville hjälpa mig. -Ja, det vill jag gärna.
Många inrättningar är inte så här.
Du kan få bo på ett trevligt ställe dit jag kan komma varje dag.
Hjälp mig som du hjälpte Dexter!
Visa mig hur jag kan vara precis som jag är.
En mördare?
Jag kan inte hjälpa dig att mörda oskyldiga.
Om du bryr dig om mig...
...så hittar du ett sätt.
Jag vill vara nån du kan älska.
Jag, din son, ber dig:
Hjälp mig, snälla.
Okej, jag hittar ett sätt.
-Men Dexter är ute efter mig. -Jag pratar med honom.
Gör inte samma misstag som med Richard.
Välj rätt den här gången. Välj mig.
-Jag får Dexter att förstå. -Går det?
Jag ska se till att det går.
Jag vill det här. Jag vill vara din mor igen.
Jag gör vad som helst.
Vogel har en nyckel här för nödfall.
Det här räknas som ett nödfall.
Saxon installerade ett spionprogram.
Men det går åt båda hållen.
Om Saxon kan se Vogels dator...
...så kan jag se Saxons.
-Vad letar du efter? -Allt som kan hjälpa mig.
-Vad är det här? -Filmen han skickade till Vogel.
-Den här är från förra veckan. -Nej!
-Zach. -Nej! Vad gör du? Nej!
Om Evelyn skadas förföljer det dig för alltid.
Du kan inte fly från den du är.
Jag försöker inte fly.
Lägger du ut en platsannons? Bra.
Inte alla kriminaltekniker duger.
Jag behöver den bästa, det är stora skor att fylla.
-Ursäkta. Kan jag hjälpa dig? -Tipset om Hannah gav inget.
Ett kallt spår tyder på att målet inte var här eller stack.
-Och nu? -Det är lågprioriterat.
Okej, tack.
Sa du att du letar efter en ny kriminaltekniker?
-Känner du nån? -Nej, men vem slutar?
Inte Dexter Morgan, väl?
Han har inte berättat för nån än, men ja, Dexter ska sluta.
-Nytt jobb? -Nej, han ska resa med sin son.
-Jaså? -Jag förstår honom.
-Hej, älskling. Hur var din dag? -Okej. Jobbar du?
Jag skickar i väg cv:n. Snart klar.
Kan vi prata?
Jag är ett svin, men jag vill vara ärlig.
Okej, var ärlig, då.
Vi funkar väl inte?
-Var det en fråga? -Nej. Förlåt mig.
Varför fick jag flytta in här, då?
-Varför väntade du? -Jag trodde att det kunde bli bättre.
-Jag vet inte vad mer jag kan säga. -Du kommer aldrig över Deb!
Det är inte det.
-Skulle du inte vara ärlig? -Jo. Det handlar om mig.
-Det handlar inte om henne. -Det här är det värsta.
Att du fortsätter ljuga.
-Jag ljuger inte, Jamie. -Okej.
Jag flyttar så snart jag kan, så att du kan "inte" vara med Deb.
-Jag vill inte störa. -Det är ditt hus.
Det är din familj.
Det är din familj också.
Du och Harrison ska vara lyckliga.
Hur känner du inför att vi ska flytta?
Jag är rädd. Hela min familj flyttar.
Du är rädd.
Du har alltid funnits där.
Jag vet inte hur livet ser ut utan dig.
-Det kanske ser bättre ut. -Jaså?
Bättre än att umgås med två seriemördare?
Du fattar.
I bra och dåliga tider...
...har du alltid funnits där.
Det känns som att kasta sig utför ett stup.
Jag vet vad du menar.
Kom.
Kom nu.
Titta vem som är här.
Jag ville bara veta hur ni har det.
-Bra, Harrison leker med Deb. -Bra.
-Är du okej? -Ja, jag ville bara höra din röst.
Jag måste lägga på.
Jag skulle behöva prata.
Jag har tänkt på det jag sa, och jag var kanske för kritisk.
Din och Hannahs relation kan nog fungera.
Att flytta och börja på ny kula är nog det bästa för er.
Att flytta? Är det det viktigaste?
Du nämnde Argentina. Det verkar bra.
Varför vill du att jag ska åka?
Det finns nog hopp för Daniel. Han vill inte mörda.
Jag kan hjälpa honom, men inte om du dödar honom.
Så åk, snälla! Lämna Miami.
-Vill inte mörda? -Han ber om hjälp.
Du ska få se hur gärna han inte vill mörda.
Det är Zachs huvud han sågar i.
Hoppet är ute för honom, Evelyn.
Det var han som dödade din son. Han förändras inte.
Jag är ledsen.
-Vad händer nu? -Du vet vad jag måste göra.
Annars fortsätter han mörda folk.
-Var är han? -Han ska ringa mig i kväll.
Bestäm träff med honom på en offentlig och säker plats.
Ring mig och berätta allt. Jag följer efter honom och löser det.
-Låt honom inte lida. -Det ska jag inte.
-Känner jag dig? -Major Max Clayton.
Och det här är Harrison. - Hej!
-Har ni träffats? -Ja, hemma hos Dexter.
-Gå in, Harrison. Jag kommer strax. -Okej.
Jag fick din adress av Elway och ville prata öga mot öga.
-Jag är orolig för din bror. -Varför det?
Det är nog inget, men det är konstigt att han åker-
-när Hannah McKay ryktas befinna sig här.
-Hur vet du att han åker? -Batista.
-Är han och Arlene Shram ihop? -Det har jag ingen koll på.
Jag vet att han var ihop med Hannah.
-Han kanske är det än? -Det vore dumt.
Jag kanske är ute och cyklar, men de kanske fann varandra igen.
Han och Harrison kan vara i fara.
-Så är det inte. -Hoppas inte.
Du vet hur farlig Hannah McKay är.
-Om de var ihop hade jag vetat det. -Han kanske döljer det.
Män gör dumma och ologiska saker för vackra kvinnor.
Jag uppskattar din omtanke, men så är det inte här.
-Han åker för att han är utbränd. -Okej, jag respekterar din åsikt.
-Ring mig om du kommer på nåt. -Det gör jag.
-Är ni hungriga? -Gå och tvätta händerna först.
-Är allt okej? -Inte direkt.
-Har det hänt nåt? -Clayton hände.
-Han frågade ut mig. -Jag trodde att han hade släppt det.
Han hörde att Dexter ska åka. Han tror att Dexter hjälper dig.
-Du måste hålla dig gömd. -Självklart.
Tack för att du skyddade mig. Igen.
-Tänk att jag är så bra på det. -Vi åker härifrån snart.
-Jag har gjort lunch. -Nej tack, jag måste åka.
-Kan vi prata? -Jag har redan fixat din sista lön.
-Ingen uppsägningstid? -Du ska tydligen bli polis igen.
-Borde vi inte prata? -Jag har gjort mitt bästa.
Jag stod ut med dig, trots att du bara blev värre.
Jag insåg att det aldrig skulle funka.
Jag är ledsen. Jag har verkligen uppskattat jobbet.
-Och allt du har gjort. -Ingen orsak.
Nej, vi...
-Jag ska packa ihop allt. -Vi ordnar det.
Du får akterna. Inklusive Hannah McKays.
-Lycka till. -Detsamma.
-Det där är ingen leksak. -Faster Deb gör det ju.
-Lyssna nu, Harrison! -Det gör jag.
Det ordnar sig.
Jag vet att det gör ont, men det kommer att bli bra.
Håll i den här.
Dexter, ring mig!
Det här måste ses om.
-Vad har hänt? -Han ramlade, och nu blöder det.
Okej. Är du hans mor?
-Är du hans mor? -Ja, hans far ska ringa.
Fyll i den här. Vi ropar upp hans namn.
Harrison, du är så tapper. Det ska pappa få höra.
-Harrison Morgan? -Ja.
Det var länge sen sist.
-Körledaren. -Det var inte i går.
Saxons första offer.
Och hans sista offer.
Det var länge sen du använde bilder också.
-Han behöver se vad han har gjort. -Det var alltid viktigt för dig.
Folk får vad de förtjänar. De borde i alla fall få det.
Så mycket har förändrats sen jag var i ett sånt här rum sist.
-Du vet väl att du fortfarande är du? -Varför skulle jag inte veta det?
Ha inte orealistiska förväntningar på framtiden.
Jag vet precis hur framtiden ser ut. Jag dödar Saxon.
Sen åker Hannah, Harrison och jag till vårt nya liv.
-Hej, Jamie. -Dra åt helvete.
Kom in, Debra.
Jag återvänder gärna om jag får.
Om du får? Är du säker? Du skojar inte?
-Jag tror inte det. -I såna fall: Halleluja!
-Kan du börja direkt? -Kanske om ett par veckor.
-Självklart, lösa trådar. -Ja, nåt i den stilen.
När du är redo är jag redo.
Det är lustigt. Du börjar när Dexter slutar.
-Har han berättat? -Ja.
-Strunta i Jamie. -Vad handlade det om?
Har du inte hört? Quinn har gjort slut, den idioten.
-Och Jamie skyller på dig. -Jag förstår.
Hon tror att Quinn är kär i dig än. Jag ville inte veta mer.
Du får börja.
Vi måste prata.
-Jag... -Inte här.
-Gjorde du slut på grund av mig? -Nej. Ja.
Nej och ja. Bli inte arg, då blir du röd i ansiktet.
-Nej, det blir jag inte. Vad hände? -Jag var inte lycklig, helt enkelt.
Det var okej, men jag visste att vi inte skulle gifta oss.
Jag hade nog gjort slut även om inte vi hade...
Det var bara en kyss! Det gör man inte slut med nån över.
Lyssna. Jag hade gjort slut med henne ändå-
-men det som hände mellan oss fick mig att inse det tidigare.
Fattar du?
Så för att vara helt ärlig: Jag har känslor för dig än.
Men jag förväntar mig inget.
-Varför inte? -Jag trodde inte att du...
Jag har känslor för dig, pucko.
Inget har förändrats. Men jag visste inte om vi hade en framtid.
-Och nu? -Jag vet inte.
Jag brukade känna att nåt höll mig tillbaka, men nu...
-Är du säker på att det var hon? -Ja.
-Hon kom in med sin son. -Hannah McKay har inga barn.
-Är du säker? -Jag tror det.
-Vad hette pojken? -Harrison Morgan.
Hon betedde sig som hans mor.
Jag ramlade på hakan.
-Hur många stygn fick du? -Sex.
-Det måste ha gjort ont. -Han var tapper.
Jag fick till och med en klubba. Får jag leka nu?
-Tack för att du fixade det. -Det känns hemskt.
Jag var ju inte här.
Du försatte dig själv i fara för att jag ordnade ett dödsrum.
-Du visste inte. -Det kvittar.
Jag skyddar Vogel i stället för dig och Harrison.
Vi är okej. Men det är en annan sak.
Clayton kom förbi.
Deb löste det, men vi måste åka snart.
Jag vet.
-Evelyn? -Han är på väg hit.
-Var är "hit"? -Till mig.
Han ringde. Han var i närheten.
Ni skulle ju ses på en offentlig plats. En säker plats.
Det är vår sista stund tillsammans. Jag vill säga farväl.
Det är ingen bra idé.
Det är han.
-Vad är det? -Jag måste åka.
-Var försiktig. -Ja då.
-Åk! -Tänk om Clayton kommer.
-Evelyn behöver dig nu. -Jag borde stanna med Hannah.
Vogel varnade dig. Ditt dubbelliv gör dig ställd.
Jag är inte ställd, jag gör ett val.
Du väljer att vara rädd för att du har nåt att förlora.
Vill du ha det så?
Strunta i det.
Jag börjar bli gammal. Jag är inte så stadig på hand längre.
Vad vill du?
Jag tänkte att vi kunde prata. Om normala saker.
-Till skillnad från tidigare gånger. -Självklart.
-Vad är det som är fel? -Fel?
-Du verkar spänd. -Inte alls. Jag är avslappnad.
Kanske är jag lite trött.
Vill du säga nåt?
Jag ville bara träffa dig.
Jag börjar redan låta som en mor...
...som alltid vill umgås med sin son.
När man har sett så många människor dö som jag har...
...vet man när de är rädda.
Vad är du rädd för?
Han är fortfarande här.
-Hej, Dexter. -Vad vill du?
Stå still, jag vill visa dig nåt.
-Rör henne inte. -Mamma valde fel son. Igen.