I tidigare avsnitt:
-Vad har vi? -En styckad kvinna.
Frysbilsmördaren? Så snart?
Det var det här jag skulle hitta.
Dexter...
Laura Moser. Min mamma.
-Laura och tre andra hade styckats. -Din pappa var en hederlig polis.
Men det han såg i containern förändrade honom.
Angel knivskars bakifrån. Är det gärningsmannens blod?
Proverna är från samma person.
Om ni inte lägger av måste jag göra illa er.
Du har varit ett problem, Paul.
-Du måste förklara varför du är här. -Jag har ingen aning.
-Du vill inte göra så här. -Jag degraderar dig.
Det här är inte över, Tom!
-Debra, vill du gifta dig med mig? -Ja!
-Var är min syster? -Hon gick för en timme sen.
Du gjorde det lätt för mig. Du ville så gärna bli kär.
Var i helvete är du? Träffa inte Rudy förrän du fått tag på mig.
Jag har levt i mörkret länge.
Mina ögon anpassade sig och mörkret blev min värld.
Men sen tände Rudy lyset och nu är jag blind.
Jag har ont om tid, eller snarare: Min syster har ont om tid.
Var ska jag leta? Jag kan inte tänka, det är för ljust.
Säg till om tejpen sitter åt för hårt.
-Varför gör du så här? -Jag ska inte avslöja överraskningen.
Herregud! Herregud! Herregud!
Jag kollar bara utrustningen. Det går lite fortare än planerat.
-Det här är inte du. -Jo, det är jag rätt säker på.
Nej, det finns mer. Det har jag sett.
-Jag ville aldrig skada dig. -Jag vet.
-Gör det här saken lättare för dig? -Herregud. Jesus!
-Herrejesus! -Det är inget att skämmas för.
-Det var fler som gick på det. -Du heter inte ens Rudy Cooper, va?
-Nej, men han dog för en god sak. -Det ska du också göra.
Du kidnappade en polis den här gången, inget osynligt fnask.
Det ingår i planen.
Åh, jösses. Tänk att det snart förverkligas.
Jag har planerat det i många år. Nu är det bara några timmar kvar.
Han skulle inte ta Deb utan att lämna ledtrådar till var han är.
Jag har visst en ny skärmsläckare. Jag visste att han skulle lämna nåt.
Men "Born Free"?
Självklart. Tack vare Rudy vet jag var den störde Dexter föddes.
Född fri från allt mänskligt. Där hittar jag honom.
Hon vet, hon vet, hon vet...
-Han har hållit på hela natten. -Hör du!
Vi behöver din hjälp. Kollade du upp en ledtråd när du blev överfallen?
En hora med proteshand. En torsk målade hennes naglar i olika färger.
-Hon styckades av frysbilsmördaren. -Fan. Blev Monique ett offer?
-Du var honom på spåren. -Därför blev du knivstucken.
-Men ingen visste vad jag gjorde. -Jo, tänk efter.
Jag rådfrågade Rudy, Debras pojkvän. Prostetikkillen.
-Men det låter helgalet. -Nej, hon är försvunnen sen i går.
-Det är inte likt henne. - Angel... -Gå, bara.
Det finns 5 000 containrar i Miamis hamn.
Att hitta den mamma styckades i tog ett tag.
Fan också.
Jag kommer strax.
Jag sa ju att han var här. - Varför svarar du inte?
Sömntabletter.
-Vad har hänt här? -Jag hittade inte fjärrkontrollen.
-Var är din syster? -Jag vet faktiskt inte.
Vi tror att Rudy har nån koppling till frysbilsmördaren.
-Vi ska söka igenom hans hem. -Herre... Nej.
-Lägg av. Du vet nåt. -James.
Jag såg honom i labbet i går. Han beställde hemliga blodprov.
-Vad för prov? -Av blodet på Batistas krage.
Vems blod var det?
-Rudys. -Helvete! Han visste hela tiden.
Rudy ljög om ett skärsår på läppen och Angel skallade förövaren.
-Varför sa du inget? -Jag ville ha bevis.
Dödar han henne så är det ditt fel. Vad vet du mer?
-Det är allt. -Sluta, James. Det är hans syster.
Vill han henne väl så stannar han hemma och svarar i telefon.
Ring om du hör nåt.
-Hallå? -Lägg inte på luren.
-Barnen vill inte prata med dig än. -Jag blev gripen.
-Jag vet. Med en spruta i armen. -Jag tar ansvar för det jag gör...
-...men jag har lagt av. -Tydligen inte.
Jag var ren, det svär jag på barnens liv. Jag fattar inte-
-hur jag plötsligt hamnade på motellrummet, hög som ett hus.
-Det kallas för blackout. -Nej, jag blev lurad.
Det sista jag minns är att jag pratade med Dexter.
Han kan ha slagit mig i huvudet och släpat ut mig.
Dexter är inte den du tror.
Hallå?
Då så. Han heter Rudy Cooper. Han dejtade Morgan.
Hon sågs senast när hon åkte för att möta honom på Miami Beach-marinan.
Sök igenom hela området och kolla upp båtuthyrningen.
-Ett team kollar hans labb. -Vi fick tillstånd att söka i hemmet.
Då river vi upp stället. Jake, Sergio och Kim åker med mig.
Här är vår nya biträdande kommissarie, Esmee Pascal.
Hon avbröt sin semester för att ge oss välbehövligt ledarskap.
-Varsågod. -Vi har visst en ny misstänkt.
-Vi är på väg till hans hem. -Vem är du?
Maria Laguerta. En polis är försvunnen, så vi måste skynda oss.
-Leder inte Doakes utredningen? -Han följer upp en ledtråd.
-Han skulle höra av sig. -Nu tar jag över. Tack, Maria.
-Vem uppdaterar mig på vägen dit? -Det kan jag väl göra.
Du kör. - Anslut dig till oss när du hittar din partner.
-Vill ni följa med? -Du verkar ha allt under kontroll.
Nu åker vi.
Den är där nånstans, min födelseplats. Vad gör jag nu?
Inga kameror, vakter eller hundar.
Vi lägger miljarder på landets säkerhet, men här räcker ett klipp.
Så var det med kriget mot terrorism.
Att hitta nålen i höstacken är lätt när halmstråna finns på datorn.
Bland de kylda containrarna, plats 436.
Jag gillar inte det här stället. Nåt namnlöst föddes här.
Nåt som lever i det djupaste, mörkaste hålet i Dexter.
In med er! Nån annan måste gå in dit genast.
Du är trygg nu, grabben. Ingen ska få skada dig. Jag lovar.
Okej, Deb. Var inte död.
Fan också.
-Överraskning, din jävel. -Följer du efter mig?
-Vad gör du här? -Jag letar efter min syster.
-Jag jobbar på en teori. -Poliser älskar teorier. Berätta.
-Min fritid rör inte dig. -Jag är också här på egen tid.
-Försök inte med mig, Morgan. -Okej, du kom på mig.
Jag har beställt möbler från Thailand.
Labbnörd, i helvete heller.
Hallå! Vad står på här? - Skicka hit en vakt genast.
-Miami-polisen. -Är han gripen?
Du är inblandad i det här. Jag tänker ta reda på hur.
Släpp ut mig, din jävel! Släpp ut mig!
Släpp ut mig, skitstövel! Släpp ut mig!
Ledsen, men du överröstar Freds radio.
Hej då.
Hans lyckliga plats, där han dödar. Här lämnar han min ledtråd.
-Klä på dig, Dexter. -Jag gillar kyla.
-Hypotermi kan smyga sig på. -Hypokondri också.
Det här tog år att bygga. Det kändes nog hemskt att lämna det.
-Vad letar du efter? -En ledtråd till var han är.
Han tänkte nog inte på oss när han byggde det här.
Du hade rätt om offret vid tomtens hus. Han skyndade på jobbet.
Han dödade henne för att hålla oss upptagna.
Han har lämnat ett meddelande. Vi måste bara hitta det.
Titta här. Det var här han lekte med sitt kött.
Knäppt, va? Jag kan komma på hundratals saker att göra med bordet.
-Han har min syster, Vince. -Just det. Förlåt. Fan också.
Du heter Karen och har hand om bevis? Hela rummet är bevismaterial.
Dokumentera allt och visa mig listan över saker när du är klar.
-Bestämmer han? -Han gör visst det nu.
Rita? Hej, jag heter Bob Hicks.
-Kan jag hjälpa dig? -Paul har visst inte nämnt mig.
Jag är hans sponsor från Anonyma Narkomaner.
Att låta sponsorn göra ens skitjobb, vilket steg är det?
-Han tänker på barnen. -Nej, bara på sig själv.
Jag trodde också att han ljög, tills jag såg bevisen.
Fängelseläkaren röntgade Pauls huvud. Han har en skallfraktur.
-Ja, som jag gav honom. -Nej, det gjorde du inte.
Han röntgades efter att du slog honom. Då fanns ingen fraktur.
-Men nu har han det. -Paul har säkert orsakat den själv.
Jag känner Paul rätt väl. Om han blev överfallen...
Det krävdes skicklighet. Ingen amatör kan göra nåt sånt där.
Därför är hans anklagelser löjliga. Dexter jobbar i ett labb.
Har du varit där?
Bob... Du verkar trevlig, men du har inget med det här att göra.
Uppfattat.
Rudy Cooper var en rörmokare från New Jersey som dog 1998.
-Vet vi inte vem han är? -Är inte Rudy hans riktiga namn?
Försöker du verka smart? Om du vet vad han heter...
Vad som än pågår mellan er måste upphöra genast.
-Vad hittade du där inne? -Blod. Det var här han dödade alla.
Jag vill gärna titta på resten av lägenheten.
-Är det okej om jag...? -Varsågod.
Det är perfekt. Mitt framför alla. Han är i alla fall konsekvent.
-Fanns det nåt mer vid skivspelaren? -En docka satt ovanpå.
"Hem, ljuva hem." Tar han mig tillbaka före blodet?
Till en plats där en pojke föddes? Hem ljuva hem, men vilket hem?
Ned på golvet, tack.
Det här är rätt löjligt, Deb.
Jag brukar inte jobba så här.
Se det som en hyllning till en medresenär som jag beundrar.
Laura Moser - missbrukare, langare, min mamma.
Hon greps 1969 och 1971. Samma adress skrevs in:
1235 Mangrove Drive.
Hemma är där hjärtat finns. Det kanske var där jag lämnade mitt.
-Överraskning! -Vad gör du här?
-Mocha med vit choklad, din favorit. -Jag får dricka den på vägen.
-Kan du inte visa mig runt? -Inte just nu.
-Vad står på? -Deb är i fara.
-Är det allvarligt? -Ja, väldigt allvarligt.
Jag kan inte oroa mig för dig också.
Hon vet, hon vet, hon vet...
Genombrottet kom när polisen hittade ett videoband med offret på.
Det hjälper inte att du tjatar. Tyst!
Den misstänkte använder ett alias - Rudy Cooper.
Hans fingeravtryck finns inte i databasen, så identiteten är okänd.
-Hon vet, hon vet... -Jag är ledsen, mr Batista.
Vi fick ta emot psykpatienter från County. Men han är harmlös.
-Var inte så säker på det. -Vi tar inte emot de våldsamma.
Där har de alla mordbrännare, våldtäktsmän och mördare.
Såna borde sitta i fängelset.
-Tar de patienternas fingeravtryck? -Ja, självklart.
Hälften av dem vet inte ens vilka de själva är.
Nu blir det lugnt här inne.
-ID-labbet. -Hej, det är Batista.
Kör Rudy Coopers fingeravtryck mot registret över psykiskt sjuka.
Dexter? Dexter?
Var är du, din dumma lilla björn?
Jag ska hitta dig.
Var är du, din dumma lilla gås?
Jag ska hitta dig.
Dumma lilla björn. Var är min älskling?
Var är min Dexter? Var är du?
Kära nån. Du överraskade mig, lilla björn.
-Var gömmer din bror sig? -Biney är där.
-Hej, Biney. -Du skulle inte skvallra.
Minns du nu?
-Biney. -Du hade svårt att säga Brian.
-Jag har en bror. -En riktig bror. Inget fosterskit.
Vi är blodsbröder, genom födelse och död.
Att se mamma dö... Det är otroligt att vi överlevde det.
Motorsågen, de flygande kroppsdelarna, blodet...
-Du var också där. -Vi satt i blodet i två dagar.
Du förträngde det. Jag glömmer aldrig dagen då vi...
-Föddes? -Exakt.
-Var är Deb? -Jag ville inte börja utan dig.
-Debra! -Hon är inte här.
Deb? Debra!
Så här skulle inte vår återförening bli.
Vi sätter oss och tar en öl.
Deb?
Det var en fin vurpa. Du grät inte ens.
Nästa gång du provar min skateboard ska du böja på knäna.
-Hej. -Hej.
Akta dig!
Jag ville inte göra så här.
Jämför hans beskrivning mot Interpols lista med rymlingar.
-Hans riktiga namn är Brian Moser. -Vad gör du här, Angel?
Jag fick träff på fingeravtrycken. Han växte upp på ett mentalsjukhus i Tampa.
Han led av antisocial personlighetsstörning.
-Han släpptes när han var 21. -Kolla upp Brian Moser.
Kreditkort, bankkonton, fastigheter, nåt som visar var han har Morgan.
Vi spårade Morgans telefon till 30 km från kusten.
-Han har henne på en båt. -Vi har hans riktiga namn.
Det hjälper oss inte att hitta honom. Jag kontaktar kustbevakningen.
Det är slöseri med tid. Signalen dog i går kväll.
-Han har säkert fört henne vidare. -Det är noterat.
Sätt fart.
Sökning med helikopter ser bra ut inför pressen. Sånt gillar Matthews.
Du måste sätta mig på plats för att få respekt här-
-men en av våra egna är försvunna. Vi bör inte slösa bort tiden.
Jag håller med. Jag förstår varför du omplacerades.
Kommissarien ville rädda sitt eget jobb.
Mina order är att inte göra livet lätt för dig.
Så du struntar i ledtråden.
Du känner inte mig så väl-
-och som tur är för Morgan, så gör inte kommissarien det heller.
Ta det inte personligt. Jag ville bara ta en öl med dig.
-Du gjorde det svårt. -Förlåt.
Du behöver aldrig be om ursäkt. Inte för den du är eller det du gör.
Det ser ut som förr, inte sant?
-Vem äger det? -Jag.
Jag köpte det faktiskt till dig.
Jag föredrar lägenheter.
Du är fast i en lögn, lillebror. Samma lögn som de tvingade på mig.
-"De"? -Du vet.
Läkare, psykologer, gruppterapeuter. Vilken fin familj.
-Du blev aldrig adopterad. -Nej.
Du var tre år. En liten fågel med en bruten vinge.
Första polisen på platsen var Harry Morgan.
Han ville ta hand om dig, men inte mig. Jag såg det i hans ögon.
Han såg bara en förstörd unge. Det gjorde de alla.
-Så de låste in mig. -Jag visste inte att du fanns.
Nej, det är klart. Harry ville ha dig för sig själv.
Medan du uppfostrades av familjen Morgan-
-var minnet av en familj allt jag hade.
-Jag. -Mamma sa åt mig att ta hand om dig.
Tänk dig hur jag kände när jag upptäckte att du var exakt som jag.
Det behöver jag inte tänka mig.
Jag vet vad du har gått igenom. Isoleringen, utanförskapet-
-hungern som aldrig stillas. Men du är inte ensam längre.
Du kan vara dig själv, med mig.
Ditt riktiga, äkta jag.
Det tar andan ur en, inte sant?
Vi är redo för Debra.
Jag lade upp henne som du vill ha dem. Nu gör vi det tillsammans.
-Måste det vara Deb? -Det är det enda sättet.
-Men hon är min... -Låtsassyster. Jag vet.
Säg mig en sak.
-Är alla dina offer mördare? -Ja.
Lärde Harry dig det?
Han lärde mig en kodex.
Så att jag skulle överleva.
-Som en absurd hämnare? -Det är inte därför jag dödar.
Du kan vara dig själv när du är med mig.
-Vem är jag? -En mördare.
Utan skäl eller ånger. Du är fri.
Det kan du också vara.
-Kodexen, då? -Du har ingen kodex, Dex.
Det var Harrys kodex, och han har varit död i tio år.
Du kan inte ha honom på axeln, som en jäkla Benjamin syrsa.
Du måste acceptera den du är.
-Jag vet inte vem jag är. -Det är klart.
Du har varit ifrån din familj sen du var tre. Men jag är här nu.
Jag kan hjälpa dig. Vi kan göra resan tillsammans.
-Jag kan inte. Inte Deb. -Säg inte så.
Jag är väldigt...fäst vid henne.
Du kan inte vara mördare och hjälte. Det funkar inte så!
-Morgan? -Vi kollar huset.
-Fan också! -I garaget!
-Genom den dörren. -Den är låst.
Täck den här dörren.
Håll dig nära mig. Fan också.
Stå kvar vid dörren. Han är där inne. Jag bryter mig in.
Täck mig.
Fan också.
-Letar nån igenom tunneln? -Har du huvudvärk eller yrsel?
-Jag vill åka hem. -Vi måste köra dig till sjukhuset.
-Ringde Rudy dig? Varför? -För att jag skulle lugna honom.
Han ville inte döda Deb. Han tyckte att vi hade nåt gemensamt.
-Han är inte den enda. -Kom jag inte ensam så skulle hon dö.
Du fick henne nästan dödad. Jag tänker få dig suspenderad.
-Vad sa du? -Du ska inte vara här, Morgan.
-Ifrågasätter du Dexter? -Morgan.
Låt min bror vara! Han räddade mitt liv. Han är en hjälte.
Behandla honom som en sådan, för helvete.
Bra jobbat, Deb. Jag trodde att du skulle spricka.
De jävlarna.
-Sluta, du drar fingret ur led. -Jag måste få av mig den.
Så där.
-Han är fortfarande på fri fot. -Ja.
-Han fick inte det han ville ha. -Nej.
-Försöker han igen, tror du? -Kanske.
Jag ska se till att de vaktar ditt rum på sjukhuset.
Jag vill inte ligga kvar där. Det är inget fel på mig.
-Du kan inte åka hem. -Jag kan sova hos dig.
-Vi väntar och ser vad läkaren säger. -Ja.
Ja.
Varför just jag, Dex? Varför valde han mig?
Du har väl tur, antar jag.
-Jag var så rädd. -Jag vet.
Tack så mycket.
Pappa hade varit så stolt över dig.
-Dexter? -Det är jag.
-Du trakasserar mig. -Berätta om han uppför sig konstigt.
-Vem? -Dexter. Tänk på vad han gjorde.
Nu räcker det. Ringer du igen så får du aldrig träffa barnen.
Visst, bara du lyssnar på mig. Jag vill att de ska vara trygga.
Varför gör du så här? Ska jag vara lika ensam som du?
Det enda jag vill är att du letar efter en sko.
I köket eller i trädgården. Den är borta.
-Den fanns inte bland mina saker. -Varför skulle den vara här?
Min vrist var full av blåmärken.
Den måste ha slagit i när Dexter släpade ut mig, när skon åkte av.
-Godnatt, Paul. -Godnatt.
Dra åt skogen.
Vad har jag gjort? Jag körde bort en bror som accepterar mig-
-för en adoptivsyster som skulle avvisa mig om hon visste-
-och en fosterfar som svek mig.
Det var ett svek. Han visste att jag inte var ensam-
-men han sa inget. Vad kan jag vara skyldig honom efter en sån sak?
Mr Morgan?
-Mr Morgan? -Det är jag.
Er syster har bara några blåmärken, men håll ett öga på henne.
-Mår hon bra? -Hon kan åka hem med er i kväll.
Eller så kan vi behålla henne här. Det är upp till er.
Ingen fara, lakanen är rena. Vi på Chez Dex vill ge bra service.
Jag sover på soffan och vakar över dig i kväll.
I morgon får vi prata om hur vi ska göra sen.
Först ska du sova. Deb?
Godnatt, syster.
Jag stannade till på ditt proteslabb efter att jag lämnade Deb.
Ditt arbete är så bra att du lurade dig själv.
Dröm sött, Biney.
Hej.
Du skulle inte vakna. Förlåt.
Polisen tog in alla dina knivar som bevis.
Det tog en stund att hitta dina bestick.
-De är till speciella tillfällen. -Som du.
Jag kan ge dig mer lugnande om du vill.
Det brukar jag inte erbjuda folk.
Är jag ett av dina offer?
Tänker du spara Bineys blod i din samling?
Du är ingen trofé.
-Men du måste avlivas. -Varför? På grund av din kodex?
-Så att min syster kan gå säker. -Hon är inte din riktiga syster.
Hon är en främling. Jag ville hjälpa dig genom att döda henne.
Jag vet!
Det här är inte lätt för mig.
Du förtjänar min kniv mer än nån annan.
Du är den enda jag har velat befria.
Det är du som behöver befrias, lillebror.
Ditt liv är en lögn. Du blir aldrig...
Förlåt. Jag kan inte lyssna mer...
...för du har rätt.
-Hur visste du att han var här? -Dörren stod öppen.
Hans fingeravtryck finns på kniven.
Ett skärsår över halsen i en vinkel som går uppåt.
Det syns spår av tvekan i såret. Det är självmord.
Han dödade sig själv på samma sätt som hororna.
Efterblivet. Han är ju död.
Frysbilsmördaren skröt med sina brott som om han stod över allt.
Genom att ta sitt liv hindrade han oss från att gripa honom.
Jag är glad att han gjorde det.
Koffeinfri mochaccino utan grädde, din favorit.
Jag fick ditt meddelande. Hur mår Debra?
-Hon har armar och ben kvar. -Så skönt att hon lever.
Stackarn. Så hemskt att falla för en seriemördare.
-Du, då? Mår du bra? -Ja.
Nej.
Jag har gått igenom en hel del.
Jag skulle må bra av att umgås mer med dig och ungarna.
-Vi med. -Förlåt att jag har varit så...
Nästa gång kan du väl berätta för mig vad som pågår.
När du inte ringde tillbaka blev jag lite paranoid.
-Det ska jag bli bättre på. -Bra.
Vem vet, du kanske upptäcker att jag klarar av sanningen.
Jag önskar att det var så.
Men det finns ingen nu levande som kan hantera min sanning.
Doakes kände på sig att jag dolde nåt. Nu vet han.
Min djävul dansade med hans demon. Spelmannens melodi är inte slut än.
Ibland undrar jag hur det skulle bli om allt inom mig skulle avslöjas.
Men det får jag aldrig veta. Jag gömmer mig för att överleva.
Kära, skadade Debra. Hon ska möta resterna av monstret-
-och spotta på hans lik och sörja honom.
Hon gömmer sig också. Harrys dotter visar inte för nån hur hon lider.
Det är hennes tragedi.
Min är att jag dödade den ende som jag inte behövde gömma mig för.
Jag är den ende som sörjer honom.
Alla andra skulle tacka mig om de visste att jag dödade honom.
Bra jobbat, Dex. Du skar honom riktigt bra.
Innerst inne skulle de nog uppskatta mitt arbete.
-Du tog hand om skräpet, kompis. -Dexter skyddar våra barn!
Så här måste det kännas att gå i solskenet-
-och visa min mörka sida och få se den uppskattad.
De ser mig. Jag är en av dem.
I deras mörkaste drömmar.
Översättning: Helena Lagerholm www.btistudios.com