Tidigare i "Dexter":
-Det är polisen! Öppna! -Jag har honom, Angel!
-Har de hittat frysbilsmördaren? -Jag såg honom, Dex.
Det roliga var att hänga dem som boskap innan jag skar upp dem.
-Den jäveln. -Jag har så många frågor.
Vad hade han för budskap till mig? Jag måste lära känna honom.
Hej.
Vem fan är du?
Paul Bennet. Ute villkorligt.
Dexter Morgan. Jag kommer inte på nåt smart att säga.
Skriv under, så får du träffa barnen två gånger i veckan med övervakare.
Knullar du min fru?
Jag önskar att han försvann. Kan han inte bara försvinna för alltid?
Jag trodde att det var ett spel mellan mig och mitt alter ego.
Men relationer förändras och utvecklas. Den här blir djupare.
Mina dagar är räknade, så jag måste få ut så mycket jag kan.
Din intuition är exakt, som alltid när det gäller mördare. Varför?
Jag har ögonen på dig.
-Vad har vi här? -Två dansande cirkusclowner.
-Vad ser du? -En hummer. Ser du klorna?
-Varför ser du alltid skaldjur? -Jag gillar att äta dem.
Rorschach skulle säga att du har svårt med relationer.
-Inte lika svårt som hon. -Det ser ut som självmord.
Kan vi få lite ljus? Strömavbrott...
Män skjuter ihjäl sig. Kvinnor skär sig eller tar tabletter.
Inte i Miami. Vi hade några liknande självmordsfall förra året.
-Vad söligt. -Flott badkar. Är maken rik?
Han är hemma på dagarna. Konstnär.
-Så lovande. Försörjde hon honom? -Ja, hon var framgångsrik åklagare.
De andra självmorden var väl också mäktiga kvinnor?
Jag tror det.
Att lägga på minnet.
-Hon blev i alla fall mördad. -Vi undersöker alla möjligheter.
Hade er fru några känslomässiga problem?
Stress på jobbet, bara. Men hon gick i terapi.
-Nåt annat? Depression? -Hör ni vad jag säger?
Vanessa tog inte livet av sig. Det kanske var nån hon hade satt dit.
Vi ska kolla det. Vi måste ta med era kläder. En rutinåtgärd.
-Det ligger en död kropp där inne. -Här sitter en het kropp.
-Gud, vad jag vill hångla. -Jag med. Ring när du är klar.
Ja. Jag tar med handbojor.
-Vilken tid det tog? -Lekte du med protesmannen?
-Det säger jag inte? -Jaså?
Vi går in. Jag är våt. Sluta.
-Knacka dörr och hör efter om maken. -Är det han?
Det ser ut som självmord, men han kanske dödade henne för pengar.
Jag tar det.
Låter du dem skicka i väg dig i regnet utan motstånd?
-Jag är en lagspelare. -Är du?
Dra åt helvete.
Hej, Dex. Kom in.
-Var är Rita? -Hon sitter i bilkö. Strömavbrott.
Det är fint att få vara med ungarna, men...
-En övervakare? -Det är inget vidare.
Jag har dåligt samvete för förra gången jag var här.
Jag ville inte pinka revir-
-men vad säger man när nån knullar ens fru medan man är i fängelse?
Förlåt att jag är sen.
-Tack för att ni höll ställningarna. -Får jag gå? Jag har egna ungar.
-Det går bra. -Tack. Hej då, ungar.
-Lamporna har slocknat. -Jaså? Jag har varm choklad.
-Vi har redan fått av pappa. -Med extra marshmallows.
-Du är tagen! -Jag tar gärna lite.
Ta två. Han verkar få lite över.
Får pappa stanna och natta oss, snälla?
-Det är därför Dexter är här. -Dexter har inget emot det.
Bara en godnattsång, ingen saga. Det är sent.
Okej, ungar. Vi lämnar dem i fred. De behöver nog inget förkläde.
Meghan Dowd, Caroline Jillian, Vanessa Gayle.
Mäktiga kvinnor som har skjutit sig själva de senaste två åren.
De måste ha mer gemensamt än karriär och förkärlek för skjutvapen.
Varför är du så intresserad av självmord?
Morbid nyfikenhet.
-Vad kan jag göra för dig? -Många saker.
Jag behöver blodrapporten på Vanessa Gayle.
Den säger inget mer än att hon blev skjuten från nära håll. Ledsen.
Jag också.
Maria. Åklagaren behöver dokumenten till fallet med frysbilsmördaren.
-När pratade du med åklagaren? -Vi firade gripandet av Perry i går.
Det var jättetrevligt.
Hijo de puta...
Jag får Perry att erkänna, och han blir gullad med.
-Matthew får snart bita i gräset. -Tror du att vi har fel person?
Perry aspirerar på tronen, och kungen är fri och lär döda igen.
Eller också använder mördaren Perry för att slippa fängelse.
Tror du det?
Om Perry är fel kille och jag låter honom ta ansvaret?
Absolut. Tack, Dexter.
Tänk om LaGuerta har rätt? Tänk om frysbilsmördaren försvinner.
Nej, han och jag är inte färdiga med varandra.
Men jag kan inte bara sitta och vänta.
Jag behöver bli distraherad.
Det finns inget som går upp mot småkakor och en ny motståndare.
Berätta för mig, mina damer. Vad har ni gemensamt?
Samma studentförening? Samma pilatestränare?
Dr Emmett Meridian.
De tre suicidala systrarna hade samma terapeut: dr Emmett Meridian.
Han måste vara urusel på sitt jobb.
Men han verkar snövit. Inga prickar, inga missnöjda patienter.
Jag trodde att jag var mästaren på att dölja.
Jag kanske skulle boka tid och prova omvänd psykologi.
-Kom in. Sätt dig. -Tack för att ni tog emot mig.
Jag förväntar mig detsamma av po- lisen, så jag offrar gärna lunchen.
Varför kom du hit?
En vän till mig dog.
Hon tog livet av sig.
Jag behöver förstå varför. Hon hade allt, så det verkar obegripligt.
För vissa är döden högst begriplig.
Det är livet som är det svåra. Som för dig, Sean.
-Varför kom du hit, egentligen? -Jag sa att...
För din väns självmord, ja. Men det är bara ett svepskäl.
Ni har alldeles rätt.
-Hur kunde ni veta det? -Du vill hålla världen på avstånd.
Vad är mina verkliga avsikter?
Så fort jag har betalat min lunch ska du få berätta det.
Av det jag har sett hittills tror jag honom. Han är bra.
Men varför dör hans patienter?
Vanessas uppskattade dödsögonblick var måndag klockan 19.
Då satt Meridian med Scott Solomon.
Undrar om Solomon kom dit.
Vi har kyckling med mandel och stekt ris med fläsk.
-Är du gift? -Nej.
-Flickvän? -Ja.
-Sexlivet, då? -Det är privat.
Det här är psykoterapi. Då pratar man om privata saker.
Kan inte ni berätta om er själv? Varför blev ni psykiater?
Märker du vad du gjorde? Du försökte ta kontrollen.
Det funkar säkert oftast. Så hindrar du andra från att komma nära.
Får jag fråga dig en sak?
Har du nånsin stått nån nära?
Min fosterfar.
-Han är den ende som har känt mig. -Är du adopterad?
Harry tog hand om mig när jag var tre.
Berätta om Harry. Vad gjorde ni tillsammans?
Sånt som pappor och söner gör.
Sluta. Nu räcker det.
-Gick det bra? -Ja, det gick bra.
-Ett snyggt bakhåll. Perfekt. -Tänk att jag äntligen fick dig.
Jag vann.
-Det här är ingen lek, Dexter. -Jag vet.
-Det ska inte vara kul. -Men...
Tror du att jag vill det här?
Jag vill hålla dig borta från elektriska stolen.
Det handlar om överlevnad, Dex. Inget annat.
Fattar du?
Du har besök, Perry.
-Har ni saknat mig? -Knappast.
Jag går igenom fallet inför rättegången.
-Den ökände frysbilsmördaren. -Jag erkände. Räcker inte det?
Jag behöver bevis.
Fingeravtrycken matchar inte dem på plasten från sjukhuset.
Jag använde flytande kväve för att frysa ner kroppen. Effektivt...
...men det gör förbannat ont.
Eller också visste du att avtrycken inte skulle passa.
-Antyder ni att jag ljuger? -Jag bara säkrar bevisen.
-Vi vill samma sak. -Tio minuter ensam med Angelina?
Att få dig fälld.
Vad får jag ut av det om jag hjälper er?
Vad sägs om odödlighet?
Din mors kropp låg under huset.
Du kan bli känd som losern som dödade sin mamma-
-eller den mest avskyvärda mördaren i Floridas historia.
Du väljer själv.
Om jag ska bli legend-
-så vill jag att en reporter kommer hit och intervjuar mig.
Inga journalister före rättegången.
Om ni vill att jag ska samarbeta, så kommer ni säkert på en utväg.
Meridian hade rätt i en sak: Jag vill ha kontroll.
Ju längre frysbilsmördaren är tyst desto mindre kontroll har jag.
Craigslist. Desperat, jag vet.
Men under "personligt" finns mycket desperation.
"Tyler från Key West". "Speedo solar på stranden".
"Rörde dina tuttar i fredags".
De sitter åtminstone inte bara och väntar. Inte jag heller.
Käre Ken. Jag är förkrossad. Varför så kylig?
Kram, Barbie.
Jag tar den.
Dig känner jag igen från Meridian.
Du går när jag kommer vid åtta. Du missade förra veckan, va?
Nej, jag var där. Fast jag minns inte dig.
-Vad tycker du om honom? -Det bästa som har hänt. Hittills.
-Du, då? Har du nytta av honom? -Jag är sociopat, tyvärr.
Snygg och rolig. Du är väl upptagen?
-Flickvän. -Tur för henne.
Tack för hjälpen, men nu klarar jag mig.
Meridian har alibi.
Det är inte bara för mina psykiska besvär som jag behöver återbesök.
Jag ska gräva lite djupare. Handlar inte terapi om det?
-Gode gud. -Jag älskar din kropp.
Jag älskar dina ben.
Jag älskar dina armar.
Jag skulle inte ha kunnat göra dem bättre själv.
Du...
-Gråter du? -Jag är okej.
Vad är det, då?
Jag vet inte.
Det är väl rätt avtändande att gråta efter sex.
Jag tänder på allt hos dig.
Berätta vad du känner.
Varje gång jag har varit naken med nån...
-...så har vi bara knullat. -Men inte den här gången?
Det är annorlunda. Det känns som...
Det låter så jävla sliskigt.
-Det känns som att älska. -Usch.
Ja.
Lova att du aldrig säger så mer.
Tänk om jag gör det? Tänker du gråta då?
Du är helt sjuk.
Hur är det, min stjärna?
Vad gör du?
-Var är övervakaren? -Hon ringde och ställde in.
-Vill nån bli jagad av monstret? -Jag!
Jag kommer och tar er. Spring!
-Paul. Du måste ha övervakare. -Stygge Paul behöver barnvakt.
Du är väl ledig i dag? Vore det så hemskt att umgås med barnen ihop?
-Jag ska äta lunch med Dexter. -Stanna. Det blir kul.
Kom, mamma och pappa!
Jag kan väl ringa Dexter, då...
Jag nominerar dig till Årets mamma.
Här kommer monstret. Här kommer monstret!
Trots vad Meridian säger håller jag inte alltid folk på avstånd.
Det börjar redan ljusna.
"Hej, Barbie. Vill du suga min kuk?"
Eller också inte. Här finns inte min saknade syndabroder.
-Du sökte visst mig? -Vad fick ni på Vanessa Gayle?
Krut i hennes hand men inte på maken, inga droger i kroppen.
Allt pekar på självmord.
-Kan det inte vara mord? -Synd, va?
Jag hoppades att maken kunde fixa en rik brud åt mig.
-Har du kollat Craigslist? -Bara kattkvinnor och hängbröst.
Miamipolisen avfärdar fallet som självmord. Jag är inte övertygad.
Min nya terapeut kan kanske hjälpa mig.
Du verkar spänd i dag.
-Jag får inte det jag sökte här. -Vad sökte du?
Det handlade ju inte om självmordet.
-Eller känslor. -Gud förbjude.
-Vad vill du prata om? -Falskspel.
-De som låtsas vara nåt de inte är. -Som bilförsäljare?
-En modig politiker. -En jude som spelar Jesus.
En ulv i fårakläder.
Känner du dig så, Sean? Döljer du mörka hemligheter?
Jag pratade inte om mig.
Vem pratade du om?
Er.
Så reagerar man ofta på terapi. Du tror inte att jag bryr mig.
-Att jag bara låtsas. -Bingo.
Du har rätt. Mitt motiv är min lön.
Men jag kan ändå bry mig om patienterna och gilla mitt jobb.
-Hur är det med ditt jobb? -Frustrerande, ärligt talat.
-Vad är det du sysslar med? -Blodfläckar.
-De flesta tål inte att se blod. -Jag hatar det.
Att kategorisera och analysera måste vara avslappnande för dig.
-Ja, faktiskt. -Hur är det med din flickvän?
Hon ställde in vår lunch för att vara med sin exmake.
Du verkar ha tappat kontrollen.
När du stänger av känslorna slipper du känna dig maktlös.
-Vad ska jag göra, då? -Acceptera det du inte kan styra.
Släpp taget.
Hej, Morgan. Jag fattar inte att du var snabbast av alla spermierna.
Vad ska du göra åt det?
-Jag ville döda honom, pappa. -Det var nog svårt att gå därifrån.
-Jag är stolt över dig. -När ska jag sluta vilja döda honom?
Jag har nog allt jag behöver.
-När kommer det att publiceras? -I morgon. På första sidan.
Nu måste jag tillbaka och skriva.
Tack för att ni tog er tid.
-Hur gick intervjun? -Bra.
-Kan vi prata om fallet nu? -Visst.
-När jag har pratat med en reporter. -Det gjorde du nyss.
Den där skojaren var polis. Bra försök.
Har du glömt att det inte är du som bestämmer?
Fel. Jag behöver inte säga nåt utan advokat.
Om du hade velat ha en advokat hade du haft en.
Jag vet vilket spel ni spelar. Ni vill bevisa att jag bluffar.
Men sanningen är den att det är ni som är en bluff.
Jag är inte på humör för ditt skitsnack i dag.
Jag vet varför ni blev befordrad.
När ni och Doakes jobbade ihop-
-fick han nys om en kokainlangare.
När den misstänkte flydde-
-stod Doakes på brandtrappan och satte er i trapphuset.
Och ni hade tur.
Ni fick göra gripandet, och så spreds historien.
Jag undrar om Doakes hade blivit en bra inspektör.
-Jag förtjänade min befordran. -Säkert. Det var stort.
Fast inte lika stort som att sätta dit mig.
Men det var inte ni som tog mig. Det var er chef.
Så sägs det på nyheterna, i alla fall.
Terapeuten vill att jag accepterar det jag inte råder över.
Men det gäller inte honom.
Inte om jag kan bevisa att de tre patienternas död inte var en slump.
VAR ÄR DU? - RITA.
Jag gör inbrott.
Jag hoppas att du fick med min goda sida.
Vad är det han spelar in och sparar till eftervärlden?
Hej då, Dexter.
Hej, mina damer.
-Jag behöver ett nytt recept. -Tyvärr, Vanessa.
-Bara ett till. Snälla. -Vi har pratat om det här.
Medicinen ska användas tillfälligt, så att du kan stå på egna ben.
Men ni förstår inte. Jag klarar inte ens att ta mig ur sängen.
Jag vill dö.
Se på mig.
Jag förstår hur du känner inför döden. Ingen mer smärta.
Ingen mer karriärstress eller hopplöshet.
I många kulturer är självmord helt accepterat och respekterat.
Självmördaren blir till och med vördad.
-Hur gör folk, då? -Värktabletter är vanligast.
Men de är opålitliga.
De allra modigaste använder skjutvapen.
Du valde kvinnor i deras allra svagaste ögonblick.
Du föreslog att de skulle göra slut på allt.
Du gav t.o.m. din välsignelse till att använda skjutvapen.
Du är riktigt ondskefull.
Du förvägrar dem medicinen-
-och fyller deras huvuden med ädla tankar på självmord.
Jag tror att min terapi har nått resultat.
KOM HIT. JAG BEHÖVER DIG! - RITA
Jag fick dina sms. Är allt...
-...okej? -Nu är det okej.
Jag ville bara träffa dig.
Jag har dåligt samvete över att jag missade vår lunch.
-Hoppas att du inte missuppfattade. -Nej då.
-Hur gick det? -Jättebra. Det var otäckt.
Jag insåg hur lätt det skulle vara att återgå till mitt gamla liv.
-Varför var det otäckt? -För att jag gillar mitt nya liv.
Jag känner äntligen att jag har kontroll. Inte som med Paul.
Så känner jag med dig.
Katastrof. Jag valde Rita för att hon var skadad.
Om hon repar sig förlorar jag henne säkert.
Jag är redo, Dexter.
Jag vet inte vad jag har varit rädd för. Du är en perfekt pojkvän.
Jag vill att du stannar här i natt.
Förlåt mig.
Jag trodde att nånting hade hänt. Det är ingen bra kväll.
Jag håller på med ett fall och är distraherad.
-Nu? Det är sent. -Därför måste jag jobba.
Klockan tickar.
Jag ringer i morgon. Okej?
Okej.
Jag kan inte ha sex. Då ser kvinnor mig för den jag verkligen är.
Tom. Och sen är hon borta.
Jag vill inte att hon ska försvinna, så jag måste ta itu med det här.
Jag kan inte döda Meridian än. Jag behöver en terapisession till.
Stopp. Det blir kalla handen.
Dåliga ordvitsar...
-Vad var det du ville? -Ta av byxorna.
-Jag förstod att det var nåt sånt. -Nej, men jag gillar tanken.
En patient förlorade benen i en hemsk bilolycka.
Som din mamma?
Därför vill jag göra nåt för henne.
Jag vill ge henne ett par nya, snygga ben. Dina.
Vi gör en avgjutning. Det tar högst tjugo minuter.
Var inte en sån mes. Sätt dig.
Det känns skönt.
-Får jag gjuta av din kuk? -Det vore nåt att berätta, va?
Knappast. Jag har inte berättat för nån om oss.
Är det pinsamt att sätta på kapten Krok?
-Inte ens lite grann. -Varför, då?
Det här är viktigt för mig.
Om jag pratar om det och det tar slut-
-så kommer jag att ha förlorat nåt.
Låter det knäppt?
Nej.
Men jag kan berätta att jag inte tänker försvinna.
Allvarligt?
Och inte du heller.
För jag har ditt ben.
-Var fan har du varit? -Med min pojkvän.
Vi knullade på hans jobb. Och i morgon ska vi äta middag.
-Sökte du mig? -Ja.
Stäng dörren.
Har du berättat om vårt gripande? När jag blev befordrad?
Nej.
-Inte för pressen? -Vi pratade om det.
Jag skulle bara verka gnällig. Det vore dåligt för oss båda.
Vore enda sättet att få reda på det genom polisrapporten?
Jag antar det.
Vi måste kolla brandväggen.
Hon satt ovanpå mig, naken.
Hon bad mig sova över.
-Jag blev alldeles rådvill. -Var inte så hård mot dig själv.
Jag vet att din flickvän är viktig för dig.
-Varför flyr jag då? -Du stänger alla ute.
-De kanske inte gillar vad de ser. -Du har nog rätt.
-Hur kan jag förändra det? -Acceptera vargen inom dig.
-Mörkret som ingen får se? -Har ni ett sånt?
Det är klart.
Jaså?
-Hur hanterar ni er varg? -Först accepterade jag den.
Jag blev vän med den.
Sen ger jag den ett riktigt skrovmål då och då.
Åtminstone tre gånger, såvitt vi vet.
-Kan vi prata om sex igen? -Det här handlar om sex.
Du undviker intimitet för att du inte vill tappa kontrollen.
Jag har gett upp kontrollen. Vi har inte varit helt kyska.
Jag pratar inte om det. Jag pratar om intimitet.
Det finns inget svårare än att släppa taget öga mot öga.
När du börjar acceptera den du är-
-så kanske du blir fri nog att dela intimiteten med henne.
-Vad gör du? -Vi ska göra en avslappningsövning.
-Det kan få upp saker till ytan. -Vilka saker?
Nån gång i ditt liv måste du ha känt dig maktlös.
Ett fosterbarn utan kontroll över ditt öde.
Genom minnena kan vi komma åt dina problem med kontroll.
Slut ögonen och fokusera på andningen.
Räkna varje andetag.
In på ett. Ut på två. Vi försöker.
Det här är löjligt. Jag kunde döda honom nu.
Tänk på ett tillfälle...
...när du kände dig fullständigt...
...och totalt maktlös.
-Hej, Morgan. Knullar du din syrra? -Låt mig vara, Josh.
Gå, sa jag.
För helvete, Dexter. Allt du gör får konsekvenser.
Om du tappar kontrollen så är det slut.
-Jag hittade graven. -Ska jag vara så här för alltid?
-Jag måste härifrån. -Kom tillbaka, Sean.
Sean!
Herregud.
Är allt okej?
Stanna hos mig.
Vad fin du är.
Är jag?
Nästa gång berättar vi för barnen-
-så att du inte måste smyga i väg så här.
-Vill du att det blir en nästa gång? -Och en gång till efter det.
Vill inte du det?
Nej... Jag menar, ja.
Jag bara...
Skrämde jag dig inte?
Varför tror du det? Det finns inget du kan göra som skrämmer bort mig.
-Hoppas att ni tänker be om ursäkt. -Nej, för konsultation.
-Tog du med dricka? -Jag lånade den på bårhuset.
Jag behöver ett expertutlåtande. Ditt, närmare bestämt.
Vi vet inte exakt hur mördaren skar av det här huvudet.
-Vet du? -Nej.
Jaså? Det tror jag.
Du skär ju upp folk. Du kanske behöver se närmare.
Nej, ta bort det!
Obducenten kan inte bekräfta exakt hur din mamma dog.
-Kanske hjärtinfarkt. -Det var jag.
Det törs du inte. Du högg henne i bitar när hon redan var död.
Men du var för feg för att skära av huvudet.
Det är inte som att stoppa upp trafikdödade djur, precis.
Seriemördare får all uppmärksamhet. Särskilt frysbilsmördaren.
Du är inte den första groupien som vill ta åt sig äran.
Skitsnack. Jag känner till opublicerade detaljer.
Du hackade dig in i vårt datasystem. Vi har kollat brandväggen.
Du har läst alla polisrapporter. Du snodde t.o.m. åt dig en bil.
-Varför gör du så här? -För att du inte är en mördare.
Du är en feg bluff. Eller hur?
-Du kanske behöver ta en titt till? -Ta bort det!
Okej då. Jag ljög.
Ta bara bort det.
Snälla.
Vad har du på hjärtat? Vi har mycket att stå i.
Jag har dåliga nyheter om rättegången.
-Perry tog tillbaka erkännandet. -Vad pratar du om?
Vi gick igenom några saker, och då medgav han ett falskt erkännande.
Han är en wannabee. Han ville ha lite uppmärksamhet.
Hur vet du när han ljög?
Om vi lade ner åtal varje gång nån tog tillbaka ett erkännande-
-skulle fängelserna vara tomma. Det blir rättegång.
Det är inte ditt beslut.
Det är åklagarens beslut.
Jag förstår din frustration, men bevisningen är övertygande.
Vi fortsätter som planerat.
Om det är vad ni vill, så står jag bakom det helt och fullt.
Jag blev orolig för dig. Jag för- sökte ringa, men numret var nog fel.
Du skulle ändå inte ha nått mig. Jag var hos min flickvän.
Jag sov över där. Öga mot öga.
Sean. Det var väldigt bra.
Allt är bra. Jag har till och med slutat oroa mig för min vän.
-Man kan inte kontrollera andra. -Du borde vara stolt.
Det är jag också.
-Jag förväntade mig inga framsteg. -Det stämmer inte.
I så fall hade du aldrig kommit hit.
-Vad vill du prata om i dag? -Jag är glad att du frågade.
Jag ska berätta en sak som jag aldrig har berättat för nån.
Jag är seriemördare.
Åh, gud.
Det känns fantastiskt att säga det högt.
-Du har aldrig skämtat förut. -Jag skämtar inte. Jag dödar folk.
Där sa jag det igen.
Du borde testa det.
Jag vet att din stora stygga varg redan har skördat sina offer.
Jag kopplade ur kameran och kopierade filerna.
Om du fokuserar på andningen minns du Megan, Caroline, Vanessa.
-Det är under sekretess. -Jag är kontrollfreak.
Dina hemvideor är underbara. Droger, vapen och en galen psykiater.
Jag förstår varför du kan allt om kontroll. Du tror att du är Gud.
Sessionen är slut.
Sakta i backarna.
Är du vaken? Ska vi analysera dina drömmar?
Men du har redan berättat allt.
Men varför valde du kvinnor med makt?
Du gjorde dem maktlösa.
De lämnade familjer och barn efter sig.
Jag känner mig förvirrad. Du har fått mig att inse nåt om mig själv.
Att jag är mördare...
...är nåt som jag inte kan kontrollera.
Du hjälpte mig att acceptera den jag är. Det är jag tacksam för.
Men jag blev uppfostrad med vissa principer.
Beklagar, men handlingar får konsekvenser. Det här är dina.
Tyvärr måste jag låta dig gå.
-Hallå? -Är det Eric Carmen?
Nej. Vad är det?
Jag är sen. Jag måste fixa några saker hemma, annars blir jag tokig.
-Är du så anal? -Och pedant.
-Du är visst full av överraskningar. -Du anar inte.
-Jag kommer så fort jag kan. -Okej.
FRUSEN BARBIE SÖKER KEN.
Barbie, ha tålamod. En dag ska vi dela på nåt välkylt.
Översättning: Malin Hedlund www.btistudios.com