Dobré ráno, vítejte u pořadu Mrahá d...
Pardon, chci říct Drahá mami.
Omlouvám se, budete muset mít strpení.
Doufám, že ta káva už brzy zabere,
protože vaše drahá máma má za sebou pekelně náročný víkend.
Když Charles Diskens napsal:
„Byly to časy ze všech nejlepší a časy ze všech nejhorší,“
koho by napadlo, že mluvil o svatbě mé dcera.
Nebo...
přesněji řečeno o svatbě naší dcery.
Ale to byla jen část problému.
Jsi vzhůru, zlato?
Ano, jsem vzhůru.
Moc jsem se nevyspala.
Já taky ne.
Mám nějakou hroznou předtuchu.
Saro, jsi... přece nevěsta.
Takhle se nevěsty mají cítit.
A to, proč jsi strávila noc tady,
je proto, aby tě Luc neviděl a nic zlého se nestalo.
Ale měla bych být u mámy,
jako jsem byla před první svatbou.
Já nevím, podívej, jak to dopadlo.
Jsi si naprosto jistá, že se spolu s Brodym vídají?
Jo, vídá se s Brodym.
Když jsem je spolu viděla naposledy, tulili se k sobě na gauči.
Nejspíš se diví, proč už mu neříkám tati.
Tak tam zajeď a obleč se u ní doma.
Obleč se ve svém pokoji, ona by to tak chtěla.
Na to už je pozdě.
Všechno budu mít připravené v kostele.
Je to tvoje svatba, Saro.
Nechci, abys něčeho litovala.
Jsi vzhůru?
Scotty?
- Jsi vzhůru, zlato? - Ne.
Co tady děláš?
Daniel se vzbudil, krmil jsem ho.
Ale už zase spí, tak proč se nevrátíš do postele?
Zlato, chybí mi sex, ale spánek ještě o něco víc.
- Haló? - Ahoj, to jsem já.
Chtěl jsi mít sex se sluchátkem?
Organizuju svatbu, musím být na příjmu.
- řekni, že je všechno v pohodě. - Jo, musíš mi věřit.
Vydrž, volá někdo další. Haló?
- Potřebuju s tebou mluvit. - Jo, o Saře?
Mám ji na druhé lince.
Ne, jde o mě a Saře to neříkej.
Zavolej mi zpátky, až budeš moct.
Jsem organizátor svatby, ale dobře. Saro?
- Kdo to byl? - Dýdžej.
Počkej, zase někdo volá.
- Haló? - Tady Paige. Můžeš promluvit
mámou? Zakázala mi pozvat na svatbu Andrewa.
Proč mluvíš tak divně a kdo je Andrew?
Mám na sobě masku. Nechci, aby mi popraskala.
Andrew je můj kluk.
- Ty máš kluka? - Paige má kluka?
Jo, je super.
S mámou to vyřeším.
- Prosím. - Dobře.
- Takže Paige má kluka a... - Panebože.
- Jestli uslyším ještě něco... - Dobrá.
- Neřeš to. - Dobře.
Řekni mi, že je v hotelu vše nachystané.
- Ještě to ověřím u Justina. - Pořád spí s tou recepční?
- Jo. - Pořád je vdaná?
- Myslím, že se rozvádí. - Jo, to tvrdí všechny.
- Haló? - Vím,
že se nemáme vidět, ale mluvit spolu snad můžeme.
Chyběla jsi mi.
Ty mně taky. Už přijeli tví rodiče?
Až odpoledne.
Už se těším, až uvidím tátu. Dlouho jsem ho neviděl.
Nemůžu uvěřit, že přijedou spolu.
- Jo, já taky ne. - Budeš se ženit.
- A je to tady.
Musíš promluvit s mámou.
- Co se ti stalo? - Mám na sobě masku.
- Není na to brzy. - Ty s ní voláš?
Tak mi ji dej.
Mami, můžeme to probrat jako dospělí?
Ne, protože ty dospělá nejsi a nehodí se to.
Zapomeň na to.
- Postarám se o to. - Děkuju.
Zlato, musím jít, někdo je u dveří.
těším se na tebe.
- Miluju tě. - Pá, pá.
Tommy!
Jsem tak ráda, že jsi tady.
Chtěla jsi, abych tě dovedl k oltáři. Tak kde bych jinde byl?
Daniel pořád spí, tak proč nejdeš do postele?
Protože nechci, Kevine.
Proč nepomůžete Paige?
- Protože nám do toho nic není. - Paige, nechtějí se do toho plést.
To snad není pravda.
Počkej. Volá mi Andrew.
Zavolám ti zpátky.
- Ahoj. - Ahoj.
- Haló? - Ahoj, Kevine, tady Saul.
Poslyš, máme tady menší problém.
Jen prosím hned nepanikař.
Samozřejmě panikařím.
Když mi tohle řekneš, panikařím, Saule.
Kevine, nedorazil dort, spletli si datum.
Takže jsme s Jonathanem
celou noc vzhůru a pečeme dortíky.
- Dortíky? - Miluju dortíky.
Jo, uděláme strom z malých dortíků.
Kevine, já z toho taky nemám radost.
Ale bude to vážně praktické.
To je šílenost. Mluvil jsi se Sarou?
- Uškrtí mě. - Věděl jsem, že budeš zuřit,
ale nechci to řešit, máme tu 200 dortíků, které musíme dokončit.
A ještě něco, Kevine,
Saře zavolám, protože ty jsi k ničemu.
- Paige, jsi v pořádku? - Jo, zvládnu to.
Nechci mámě zkazit náladu.
- Zeptej se na Luca. - Je tam Luc?
Jo, je tady. Volá Kevin.
- Ahoj, Kevine. - Ahoj, jak to jde?
Skvěle.
Mám tu dvě děti, za chvíli dorazí rodiče
a budu mít svatbu. To zní jako dobrý den.
Co říkáš na malé dortíky? Vydrž.
Dortíky?
To je máma.
Pak... ti zavolám.
- Haló? - Jak to jde?
Ani se neptej. A ty?
Dobrý. Jen hledám pro Saru něco starého.
- Cože? - Starého.
Znáš to, něco starého, něco nového, bla, bla.
A chci jí to dát v kostele.
Už jsi se Sarou mluvila?
Zatím ne. Asi se mi vyhýbá.
Kevine, je to... strašné.
Neměj strach, uklidní se to.
Jo. Musím jít, uvidíme se v kostele.
Jo, čau.
Nemůžeš sem pořád takhle chodit na snídani.
Tak mě na ni přestaň zvát.
Nemůžu tě přestat zvát, nesnáším, když na noc odcházíš.
A nemůžu se dočkat až bude zase ráno.
Ten pocit znám, taky se nemůžu dočkat rána.
Co děláš?
Snažím se najít něco starého, co by si mohla Sarah vzít.
Ty sis to nechala?
Prosím, dej mi to.
To jsem udělal před 45 lety. Ty sis to nechala?
Samozřejmě, že nechala.
Mami.
Saro, ahoj.
- Zrovna odcházím. - Dobře.
Jo a co tu děláš?
Stavila jsem se pro něco starého.
Myslela jsem, že ti to vezmu do kostela.
Chtěla jsem, abychom něco vybraly spolu.
Tak já půjdu.
Moc si tu svatbu užij, Saro.
Děkuju.
Už jsi to někomu řekla?
Ne.
Nikomu to neřeknu, dokud se nerozhodneme.
Já už ti svůj názor řekl.
Já vím.
Já vím, ale...
Čím víc o tom přemýšlím, tím nadšenější jsem.
Sethe, musíš pochopit, že tohle se vůbec nemělo stát.
Máš vůbec tušení, jak dobrý táta bys mohl být?
No tak. O to... přece nejde.
Byla to chyba, Kitty, a ty to víš.
Myslím, že bys to dítě mít neměla.
Mami.
Ano? Už běžím.
BRATŘI A SESTRY
A co třeba tahle nádherná stará brož?
Co kdybych tím něčím starým byla já sama?
Chceš kabelku? Mám kabelku.
- Vypadá to tu jak na dražbě. - Co tady děláš?
- Tohle je holčičí záležitost. - Přesně, jen jsem se stavil.
Saul mi volal kvůli těm dortíkům.
Ne, je to v pohodě. V pohodě.
Páni.
Teda Paige, vypadáš jako supermodelka.
Jak jsem mohla porodit něco tak krásného?
Nevytahuj to, sedí to výborně.
Nesedí. A i kdyby, je to jedno, stejně tam nebude můj kluk a neuvidí mě.
- Tvůj kluk? - Jo, Andrew.
Ale protože máma některým lidem zakazuje přijít,
- tak tam nebude. - Proč nemůže přijít?
Protože jí je 14.
Počkej.
Něco mi říká, že znám holku, které nebylo ani 14,
když byla tak bláznivě zamilovaná do Daveyho Martineze...
- že napsala píseň... - Tohle je jiné.
Jak se to jmenovalo? Když se mě Daveovy rty dotkly.
- Bože, zazpívej to. - Ne! Ne!
- Když se mě Daveovy rty dotkly... - Nezpívejte to.
...bylo mi nádherně.
- Kitty... - Jako hrozny na víně...
No tak, prosím.
- ...husí kůže na zádech. - Tak jo.
- Bylo to vážně boží.
- Andrew může přijít. - Může?
Ano.
Děkuju. Děkuju, teto Kitty. Jdu mu zavolat.
Počkej, Paige. Musím promluvit s jeho rodiči.
Kitty, co se děje?
Nic. Já jen...
Bože, to je šílený.
Jen jsem si vzpomněl, že Paige byla ještě nedávno dítě.
A podívejte se na ni.
Ano, já vím...
Tak jo, něco mě napadlo.
Hned jsem zpátky.
Tak vysyp to, co s tebou je?
Jsem těhotná.
Jsi těhotná?
Psst. Jen... nechci, aby to někdo věděl.
Ale... já myslel, že nemůžeš.
Já vím, ale prostě se to stalo.
To je úžasné. Takže... máš radost?
Ano, mám radost a čím dál větší, ale Seth...
No, je to Setha, nebo ne?
Je, ale Seth z toho nemá radost.
Dobře, už to mám, tohle bude určitě chtít...
Idina pudřenka, to je dokonalé.
Pět, šest, sedm osm.
Teď to udělám sám...
Směješ se? Proč se směješ?
Líbí se mi, jak se ujišťuješ o své heterosexualitě.
Justine, to zvládneš, naučili se to i Saul a Cooper.
Dokonce i Tommy, je to snadné.
Tobě se to řekne. Koukni na své boky.
Jak ses stal dobrým tanečníkem? Učila tě Gabriela?
Ne, vlastně za to může táta.
Jeho máma měla taneční studio.
Nemůžu se dočkat, až ho uvidím v obleku, doufám, že to máma nezkazí.
Tvou svatbu nezkazí.
Proč ne? Zničila si své manželství.
Miloval ji a ona ho podváděla.
Možná byl i jiný důvod, proč jim to nevyšlo,
třeba si nebyli souzení.
- Ne? - No byli manželé
a ona ho podváděla.
Proto jim to nevyšlo.
A co vlastně Tyler?
Rozvádí se, jasné?
Už s ním dlouho nežije a...
- Možná to budou tví rodiče. - Asi jo.
Neviděl jsem je spolu dvacet let.
Páni, páni, páni.
Jo, páni, páni.
Já to nechápu, takže levou dopředu
- a pak otočka? - Ahoj.
Zlatíčko.
- Jak se máš? - Dobře a ty?
Ca va.
Ahoj.
- Ahoj. - Ahoj, kluci.
- Ráda vás vidím. - Ahoj.
- O est papa? - Nemohl přijet.
- Cože? - Táta měl totiž moc práce.
Snažil se to zrušit, ale nešlo to.
Ale pozdravuje tě a moc se omlouvá.
A co ty, mami?
Mrzí tě to?
Saro, podívej, co jsem našla.
Ne není to dokonalé? Je to babičky pudřenka.
- Dokonce jsem ji naleštila... - Ne,
to je dobrý. Cením si toho, že jsi přehrabala půdu,
ale něco starého by mělo být tvoje.
Pamatuj si, jak jsem sem chodívala potají
a jako malá se tu hrabala, jako by tu byl poklad.
Vážně?
Tenhle prsten?
Říkali jsme mu hlídací prsten.
Vzala sis ho jen, když jsi šla ven
a nás hlídala chůva.
- To je skvělé, zlato. Vezmi si ho. - Ne, stříbrná se nehodí.
- Panebože. - Co?
Tohle si dobře pamatuju.
To ne. To si neber, je to největší kýč, co mám.
Ne, ne, ne, milovala jsem ho.
Vždycky jsem se ptala, proč si ho nevezmeš.
A ty jsi říkala, že ho nechceš ztratit.
A tak jsem si vymyslela, že je kouzelný
a když si ho vezmu, proměním se v princeznu.
To je ono. Něco starého.
Tak dobře, proč ne.
Děkuju, mami.
Čas?
Ptal jsi se naposledy před deseti minutami.
Možná by se to urychlilo,
kdybys z těch dortíků nedělal umělecká díla.
Jonathane, z těch dortíků musím udělat úžasný třípatrový svatební dort.
Musíme je ozdobit tak krásně, jak to zvládneme.
Všichni dortíky milují, bude to zlatý hřeb večera.
Romantický závazek mezi dvěma lidmi
navíc není o dortu ani o svatbě.
Je to symbol, Jonathane,
a když se dva lidí rozhodnout odevzdat jeden druhému, musí to ukázat světu.
Copak nestačí, když si řeknou „Miluji tě“?
Ty to prostě nechápeš.
- Co tím chceš říct? - Vůbec nic.
No tak, Saule.
Nechceš naznačit, že bychom se měli vzít?
Nechci nic naznačit. Jen to chci konečně sbalit
a prosím, dej pozor na tu polevu.
- Ahoj. - Páni. Ty jsi fešák.
Mám pocit, jako bych měl předávat Oscary.
Co tady děláš? Nemáš být na svatbě?
Jen jsem řekl Lucovi, že jim sem donesu věci, budou tu dnes spát.
Mono, ať to donesou na pokoj 412.
Dobře. Jo a chystáte se s Mikem na tu grilovačku?
Neříkej mi, že tam budeme s Danem jediní pod sedmdesát.
Ne, nejdeme.
Zapomněl jsem, že si všichni myslí, že jste s manželem spolu.
Jak jsem řekla, je to lepší, nechci, aby se ptali.
Takže... jmenuje se... Mike?
Jo.
Víš, začíná to být moc opravdové.
- Je to složité, já vím, ale... - Ne, Tyler,
potřebujeme prostor.
Ujasnit si, jak na tom jsme.
Moje manželství skončilo, tak na tom jsem.
Musím jít. Vrátím se tam.
- Saro? - Ne, nemůžeš ji vidět!
Nemůžeš ji vidět.
- Potřebuju mluvit se Sarou. - Ne.
- Je to důležité. - Kevine!
Dobře, tak mluv.
Tak jo.
Co je zlato? Děje se něco?
Můj táta nepřijel.
Ale ne, proč ne?
Nevím. Máma přišla s chabou výmluvou,
že má práce nad hlavu,
ale já vím, že něco udělala. Lhala mu a řekla, ať nejezdí.
To je ironické, co?
Ty jsi zničený, že tu tvůj táta není,
a můj by hned přijel, kdyby mohl.
Posloucháš své srdce a já jsem na tebe pyšný.
- Taky jsem na tebe... - Tak dost.
Je mi líto, ale máme málo času.
Ahoj.
Ahoj. My jsme tu první?
Ano, ale mám rád muže, kteří chodí první. Kde je Kitty?
Vyzvedává svou mámu.
Podívejme se, tobě to ale sluší.
Hlavně to vypadá, že potřebuje čůrat.
- Dobře. Na konci chodby. - Díky.
Kitty mi řekla tu novinku.
- Opravdu? - Myslím, že je to skvělé.
Hmm. Promluvíme si později.
Věř, že jsem taky nevěděl, jestli jsem na otcovství připravený,
ale pak je to jako kouzlo.
Myslíš, že není vhodná doba. Ale copak je někdy vhodná doba?
- Už musím! - Dobře, musíme jít.
- Ahoj. - Ahoj.
Já vím, že tu nemám být,
ale musel jsem vidět, jak moc ti to ve svatební den naší dcery sluší.
Páni.
Brody, to je hrozné.
Už jsem konečně hotová. Jen nejsem zvyklá na tyhle... boty.
- Ahoj. - Ahoj.
Ještě se neznáme, Brody.
- A ty budeš asi Kitty. - Jo, Kitty. Moc mě těší.
- Jo. - Už je pozdě, musíme jít.
Půjdeš taky na svatbu?
- Ne. - Nejde na svatbu, vždyť víš, že má zákaz.
U vstupu bude nejspíš několik vyhazovačů...
Noro, uklidni se. To je v pořádku.
Je mi to líto, je to škoda.
- Ale Sarah... - To je v pořádku.
Tak jo, dobře. Počkám v autě.
Počkám na tebe, ale rychle.
- Tak já ti zavolám, až to půjde. - Jo. Užij si to.
- Hodně foť. - Jo, to budu.
Mami, musíš s tím zipem opatrně.
Dobře, já vím.
Kde mám něco modrého?
- Cože? - Modrého.
- Ten tátův kapesník. - Já vím. Vydrž.
Saul ho vyzvedl z prádelny,
- od včera jsem ho neviděla. - Já vím.
Saro, nedýchej tak rychle, neokysličuje se ti mozek.
- Kitty? - Promiň, promiň.
Není mi nějak dobře.
- Pět minut, a jde se na to. - Nevypadáš moc dobře.
- Nikdo nevypadá dobře. - Ne.
- Jsme nervózní, ale ty vypadáš nádherně. - Jo, to nervy.
Máma má pravdu, skočím si na záchod.
Kevine.
Bude v pohodě. Jdu zkontrolovat Luca.
- Mami, no tak... - Co?
Takže nevěsta nalevo, jo?
Jo, asi jo... vlastně ani nevím.
Hele, je to svatba, ne pohřeb.
Já vím, jen... mám plnou hlavu Tyler.
Co, jde o to, co jsme říkali? Byla to jen sranda.
Ne, měli jste pravdu.
Jsem snad rozvraceč vztahů? Tohle nechci,
ne vzhledem k minulosti naší rodiny.
Jen klid. Možná, že je to tak dobře.
Jsme na svatbě.
Víš, co je hlavní příčina nadrženosti u opilých holek?
- Tequila. - Ne.
Zoufalství.
A nic u nich nevyvolá větší zoufalství,
když jedna z nich mává zlatou vstupenkou.
Kdy ses změnil v Nicholsona?
Hele, jen se ti jako brácha snažím pomoct.
Nepotřebuješ ji.
Ahoj, taky jste na svatbě Walkerových?
Jo... to jsme. Mělo by to začít každou chvíli.
Promiňte, v kostele bývám nervózní.
Asi chápu, proč.
Myslíte, že mi někde teď nalijou?
Tohle je kostel.
Jasně.
Neříkají mi královna koktejlů jen tak.
Kde jsou dámské záchody?
No, dámy jsou rovně až na konec chodby.
- Přímo za nosem. - Děkuju.
Uvidíme se později...
když Bůh dá.
Jsi smutný, že nepřijel tvůj táta?
Když tu budu mít svědka, zvládnu to.
Jsem tu pro tebe.
- Jak vám to tady jde? - Připravený.
- Dobře, máte prsteny? - O-ou.
- Ne... - O-ou.
- Sakra. - To není vtipné. Nedělej to... ne...
- Dostal jsem tě. - To není vtipné. Jednou dostanu infarkt.
- To přežiješ. - Pardon.
Co chceš?
Skoro jsem zapomněla na tohle.
Tátovy manžetové knoflíčky, říkala jsem si, že by se ti mohli líbit.
- Jo. - Jsi nervózní?
Víš, nebude to tak hrozné, až tam budeš stát a všichni kolem...
Tak jo. Budu v pohodě, jdi si sednout.
- Brzy to začne. - Dobře.
Proboha.
Jste v pořádku?
Jo, děkuju. Jsem v pohodě.
- Jsem jen trochu... - Kocovina?
To znám, taky ji teď mám.
- Ne. - Tak chřipka, nenakazíte mě?
Ne, není to chřipka.
Takže těhotná, jasně.
Zlato, to je mi líto. To znám taky, hrůza.
Ale gratuluju.
Teto Kitty, ty jsi těhotná?
Ne, Paige, ne, ne...
Co jsi dělala v té kabince?
Jen jsem... chtěla, aby mi šaty líp seděly.
Nechám vás tu o samotě, dámy.
Promiňte, neviděla jste mou sestru? Je tam? Musíme s ní mluvit.
Já nevím. To je ta těhotná?
Těhotná? Cože? Počkat. Kdo je těhotný?
Hodně štěstí, mami.
- Panebože. - Ne.
Co říkala Paige? Slyšela jsi něco?
Ne, nic, psst... O čem to mluvíš?
Jsi nádherná. Uvidíme se tam.
Přísahám, že Paige těhotná není.
- Má kluka. - Neblázni, ano?
Dýchej zhluboka. Máš svatbu.
- Dýchej, dýchej. - Proboha.
Tak jo. Půjdeš sem. Budeš tady nalevo...
Ale proč nalevo?
- Nemůžu být vpravo? - Je to podle etikety.
Etiketa? Na tu ti kašlu.
Luc nemluví s mámou, protože jeho otec nepřijel,
Kitty je blbě a moje dcera je těhotná.
Není těhotná, přísahám.
Dobře, tak jo... Jen potřebuju chvilku.
Ne, Saro, všichni čekají.
No, tak ještě chvíli počkají,
protože mám teď plnou hlavu problémů ostatních
a takhle své ano říct nechci, jasné?
Takže se teď projdu po okolí
- a hned jsem zpátky. - Ne, Sa... Saro!
Panebože, jen klid.
To bylo rychlé. Žádná rýže. A kde je ženich?
Ještě k tomu nedošlo.
Jen jsem potřebovala pauzu.
Dáš si pivo.
Co tady vůbec děláš s tím karavanem?
Chtěl jsem vidět, jak moje dcera vyjde z kostela
jako vdaná paní.
Opravdu?
Tušil jsem, že budeš moje dcera.
Vzpomínáš na předávání maturitních vysvědčení?
Ty jsi tam byl?
- Nebyl. - Byl.
Trochu jsi klopýtla, málem jsi spadla.
Jo, neuměla jsem chodit na podpatcích.
Ne, ale zachránila jsi to.
Dopadlo to skvěle.
Říkal jsem si, že taková sportovkyně je určitě moje krev.
A pak jsem tě viděl v Oklahomě! NA tom divadle v parku.
Byla jsi úžasná jako Annie, nebo jak se ta postava jmenuje.
- Ada. - Ada, ano.
Nemůžu tomu uvěřit.
Máš krásný řetízek.
Děkuju.
Našla jsem ho v mámině šperkovnici.
- Je to něco starého. - Hmm.
Máma říkala, že je to kýč.
Mě se vždycky líbil.
Před lety mi ho dala moje máma
a já jsem ho dal té tvé.
Tvoje máma je láska mého života.
Připadám si, jako bych nebyla ve svém těle.
Jako bych...
se dívala na nás dva a...
Co?
Bojím se, že spadnu.
Já tě chytím.
- Zlato. - Hmm.
Neviděla jsi mou matku?
- Ne, asi bude na záchodě. - Dobře.
- Všechno v pohodě? - Jsem v pohodě.
Dneska jsem se chvilku bál, že máme nevěstu na útěku.
No, ona prostě umí překvapit.
Víš, s Kevinem jsme měli dneska překvapivý rozhovor.
Omlouvám se.
Promiň, ale musela jsem to někomu říct.
Nejsem si jistý, jestli jsi mu vysvětlila můj postoj.
No...
Mami, jen ti chceme pogratulovat.
- Gratuluji, paní Laurentová - Vyslovuje se to jinak.
Tak paní Laurentová.
Pojď, jdeme za Olivií.
- Paige? - Ano.
Moc vám to sluší.
Děkuju.
Tak jo, musím to rozseknout.
Paige není těhotná, že ne?
Nebo jsem blázen? Zdá se mi, že má větší prsa.
Dobře, dobře.
A kdo to s vámi byl na záchodcích?
- Kdy? - Před chvílí.
Vyšla odtamtud žena, říkala, že je tam těhotná.
Nepamatuju si, že by tam byl někdo další.
Omluvte mě.
- Užíváte si to? - Jo, moc. Co ty?
- Dobrý. - Bavíš se?
Jo, užívám si to.
- Mami. - Ahoj.
Jean-Claude mi řekl pravdu o tátovi.
Táta je na mizině?
Mami, jak se to stalo?
Nevyšlo mu pár obchodů,
Lucu, je mu to moc trapné.
- Proč jsi mi to neřekla? - Vím, jak moc ho obdivuješ.
Nechtěla jsem, aby ti to zkazilo pohled na něj.
Stačí, že máš špatný pohled na mě.
Už nemám.
Podívej, vypadá úžasně.
Pyramida z dortíků.
Jako by ho připravili Egypťani.
Co to říkáš? Není to zrovna tradiční.
No tak, Saule. Kde je tvůj smysl pro humor?
Jonathane, je vidět, že nemáme v životě stejné priority.
Proboha.
Vezmi si mě, Saule.
Ty na manželství nevěříš.
Ale ty ano a já věřím tobě.
Neříkej to, pokud to nemyslíš vážně. Mohl bych říct ano.
Tak to řekni.
Ano.
Proč tu sedíš sama?
Nesedím tu sama. Jen tady...
Hlídám pevnost.
Tak jo, co to s tebou dneska je?
Bolí tě břicho. Není ti snad dobře?
- Jsem v pohodě. - Něco se děje, Kitty.
Řekni mi to hned, máme čas.
Jsem těhotná.
Kitty...
Já vím, taky to nechápu. Je to neuvěřitelné.
Jak dlouho to víš?
No, jen pár dnů, ale je to hrozně složité.
Co ti řekl doktor?
Má obavy.
Kdybych znovu onemocněla, nemohla bych podstoupit léčbu.
Ale nebylo by to skvělé, kdyby měl Evan malého sourozence?
Sarah mě někdy vytáčela, ale život bez ní si neumím představit.
A já si neumím představit život bez tebe.
Mami, no tak. Mluvíš jako Seth.
Takže do toho půjdeš?
Nevím.
Ale...
moc bych to chtěla.
Poslouchejte. Můžete mi věnovat pozornost?
- Psst. - Děkuju.
Tentokrát bych rád pronesl přípitek na mou úžasnou ženu.
Ale jak všichni víte, je můj rodný jazyk francouzština.
Páni.
Takže bych místo toho udělal něco jiného.
Dobře.
Děkuju.
- Ahoj. - Ahoj.
Vsadím se, že tahle kráska si dá ve svůj den skleničku bublinek.
Ne, děkuju, zůstanu u piva.
Holka, ty jsi moje krev.
Chtěla jsem říct, že jsem ráda, že jsi tu.
Je to skvělý.
Tak tady jste.
Vodku, prosím, a bez vody.
Co tady děláš?
Čekal jsi, že řekneš, že máš dceru a mě to nebude zajímat?
Nikdy mě nenapadlo, že budu na její svatbě,
ale mimochodem, bylo to nádherné a máš pěkného manžílka.
Mrzí mě, že jsem přijela pozdě. Rozbilo se mi totiž půjčené auto.
- Promiňte a vy jste kdo? - Lori Lynn. Tvoje sestra.
Ty jsi jí to neřekl?
Lori, prosím tě.
Víš co?
Jdu si dát pár dortíku z pyramidy.
Ty se vám fakt povedly.
Neboj se, promluvíme si.
Promiň, ale...
nečekal jsem, že by...
Řekl jsi o mně své dceři, byla zvědavá,
tak nasedla do auta a vlezla se na mou svatbu?
Není to s ní jednoduché.
Nestačím zírat.
Ahoj.
- Ahoj. - Jsi v pořádku?
- Jo. - Ale ne.
Potkala jsi Lori Lynn?
- Koho? - Lori Lynn. Mou nejmladší dceru, je tady.
Cože? Žertuješ? Je tu jedno z tvých tří dětí?
No, vlastně máš čtyři.
Myslela jsem, že máš tři.
No, vlastně pět.
- Když počítáš... - Saru.
- Jo. - Jo.
Bože, Brody, do čeho jsme se to namočili?
No, řekl bych, že to bude naprostý zmatek.
Jo.
Ale už jsou dospělý.
Jo, toho si nejde nevšimnout.
Říkala jsem si, kam jste se vypařili.
- Co děláte? - Odpočíváme.
Tak vstávejte, chci vidět své rodiče tancovat.
- To bychom mohli. - Určitě?
- Tak jdeme. - Bože na nebesích.
Víte, ze všech svateb, co jsem kdy dělal, byla tahle...
Nejbláznivější?
Ne, bylo tu pár překvapení, ale věřte, že jsem zažil i větší.
No, ještě jsme ani netancovali. Pardon.
Dámy a pánové.
Vážení, věnujte mi pozornost.
Jsem organizátor této svatby.
A nyní prosím věnujte pozornost svatebnímu parketu,
novomanžele totiž čeká jejich první tanec.
Ahoj.
Jen jsem se přišla podívat, snad nevadí.
Ne, ne, vůbec ne.
Justine...
Asi vysílám špatný signál a není to fér.
Nezáleží mi na pověsti.
Záleží mi na tobě.
Zatancujeme si?
Páni.
Je tu jedna věc.
Myslím, že neudržíš krok.
To posoudím sama.
Dobře.
Ahoj.
Zatancujeme si?
Tak jo.
Když se ohlédnu zpátky, myslím, že to byly skvělé časy.
Rodiny jsou jako život, neustále se mění,
nikdy nezůstanou stejné, ale stále jsou rodina.
Ta různorodá, pevně svázaná skupina,
která se vyvíjí a přizpůsobuje.
A teď...
když se ohlédnu zpátky a představím si svou rozšířenou rodinu,
napadá mě úžasný citát...
od George Eliota:
„Není nikdy pozdě být tím, kým jste mohli být.“