Prosoape...
Lord Miraz?
Aveți un fiu.
Cerurile ne-au binecuvântat.
Îți cunoști ordinele...
Generale Glozelle?
Da, stăpâne.
Încă cinci minute.
N-o să te mai uiți la stele în noaptea asta, prințul meu.
Haide, trebuie să ne grăbim.
- Profesore, ce s-a întâmplat? - Mătușa ta a născut.
Un fiu.
Vino.
Trebuie să mergi spre codru.
- Spre codru? - Nu te vor urmări până acolo.
Am găsit asta după foarte mulți ani.
Să nu te folosești de ea decât dacă ești la ananghie.
Te voi mai revedea vreodată?
Sper din suflet, prințul meu.
Aș fi vrut să-ți mai spun atâtea...
Tot ceea ce-ți este cunoscut este pe cale să se schimbe.
Închideți podul!
Pleacă acum!
- Stai! - Stai!
Un fiu, un fiu!
În această seară, soția i-a dăruit regelui Miraz un fiu!
CRONICILE DIN NARNIA PRINȚUL CASPIAN
Care din voi, babelor superstițioase, vrea să-și petreacă noaptea într-o celulă?
Ne-a văzut.
Ai grijă de el!
Nu!
- Ai grijă, puștiule! - Scuze.
Ai grijă pe unde mergi!
Așteaptă-mă!
Înveți la St. Finbares?
Așa e.
Eu sunt la Hendon House, peste stradă.
Te-am văzut...
...stând singură.
Da, prefer să fiu lăsată în pace.
Și eu.
Cum te numești?
- Phyllis. - Susan!
Trebuie să vii repede!
Edmund!
Haide! Dai una-n față!
Opriți-vă! Despărțiți-vă!
Gata. Sus.
Nu-i de vârsta ta!
- Cu plăcere. - N-am început eu.
Ce-a fost de data asta?
- A intrat în mine. - Și tu l-ai lovit?
Nu, după ce-a intrat în mine, a vrut să mă pună să-mi cer scuze.
- De-abia atunci l-am lovit. - Zău așa!
- Chiar e greu să nu te bagi? - N-ar trebui.
Nu crezi că m-am săturat să fiu tratat ca un copil?
Păi suntem copii.
Eu n-am fost mereu un copil.
A trecut un an.
Cât vreți să mai așteptăm?
Cred că e timpul să acceptăm faptul că trăim aici.
N-are sens să ne prefacem că-i altfel.
Nu...
- Prefă-te că vorbești cu mine. - Păi chiar vorbim cu tine.
- Taci, Lu. - Ceva m-a ciupit!
- Nu mă mai trage! - Nici nu te ating!
Uite... Ce-i asta?!
- Pare a fi magie. - Repede, apucați-vă de mână.
- Nu te țin de mână! - Doar...
Rușine, nu ești rapid ca mine, Ed!
Ultimul mănâncă un ou stricat.
Ai grija!
Venim!
Stați putin!
Haide, Susan. Mai repede!
Haide, e așa de frumos.
Edmund.
Ed? Ed!
- Ce e? - Unde crezi că suntem?
Tu unde crezi?
Nu-mi amintesc să fi fost ruine în Narnia.
Mă-ntreb cine-o fi locuit aici.
Cred că noi.
Hei, aia e a mea.
- Aia e o piesă din jocul meu de șah. - Care joc de șah?
Nu cred c-aveam un joc de șah cu piese din aur masiv la Finchely, nu?
Nu se poate...
- Nu vezi? - Ce?
Imaginați-vă pereți...
Și acolo coloane...
Și acoperișuri de sticlă...
Cair Paravel.
Stați, stați, stăpâne, nu e ceea ce credeți.
Atunci ce e?
Nu suntem siguri.
Imposibil.
Am avertizat acest Consiliu când și-a pus încrederea în Lord Miraz.
- Vor fi consecințe. - Nu, nu.
Nu-l putem acuza pe lordul protector fără dovezi.
Cât timp o să ne mai ascundem în spatele acestei scuze?
Până ce se vor fi golit toate scaunele din această sală?
Lorzi ai Consiliului, scuzele mele pentru întârziere.
Nu știam că eram convocat.
Fără îndoială, erai ocupat.
Milord?
De la moartea lui Caspian al Nouălea,
te-ai purtat de parcă ai fi rege.
Și se pare că în spatele acestor pereți, chiar și Prințul Caspian a dispărut.
Condoleanțele mele sincere, Lord Miraz.
Imaginează-ți cum ar fi să-ți pierzi nepotul,
moștenitorul de drept al tronului.
Chiar în noaptea în care soția te-a binecuvântat cu un fiu.
Mulțumesc, Lord Sopespian.
Compasiunea ta e ca mierea în aceste vremuri tulburi.
Sper că poți să ne spui și nouă cum s-a putut întâmpla o asemenea tragedie.
Asta e cea mai tulburătoare veste dintre toate.
Iubitul nostru Caspian, a fost răpit...
... de narnieni.
Mergi prea departe, Miraz.
Te aștepți să stăm pe loc,
în timp ce tu dai vina pe niște basme pentru o crimă strigătoare la cer?
Ce?
Ați uitat, lorzii mei... Narnia a fost odată un tărâm sălbatic.
Creaturi temute hoinăreau libere.
Mult din sângele străbunilor noștri a fost vărsat
pentru a-i extermina pe acești paraziți.
Sau așa am crezut.
Dar în timp ce ne sfădeam...
... ei se înmulțeau ca gândacii sub un bolovan.
Au devenit mai puternici, ne-au urmărit...
așteptând să lovească!
Și vă mai întrebați de ce nu vă placem.
Ei bine, eu intenționez să ripostez.
Chiar de-aș fi nevoit să defrișez întreaga pădure.
Vă asigur, îl voi găsi pe Prințul Caspian
și voi termina ce-au început străbunii noștri.
- Catapulte... - Ce?
Asta nu s-a întâmplat pur și simplu... Cair Paravel a fost atacat.
Nu cumva ai niște chibrituri la tine?
Nu, dar...
Asta folosește la ceva?
Puteai să zici și tu mai devreme.
Nu-mi vine să cred, totul e încă aici.
Toga mea de mătase.
Erai mai mare atunci.
În comparație cu mii de ani mai târziu, când ești mai tânără.
- Ce e? - Cornul meu...
Cred că mi l-am lăsat pe șa, în ziua în care ne-am întors.
Când Aslan își arată colții, iarna își găsește sfârșitul.
Când își scutură coama...
... vom avea din nou primăvară.
Toți cei pe care-i cunoșteam... Domnul Tumnus și castorii...
...sunt morți cu toții.
Cred că e timpul să aflăm ce se-ntâmplă.
Poți să nu te mai holbezi așa.
Atunci nu te mai uita.
Aici e destul de departe.
Lăsați-l jos!
Pe toți sfinții!
"Lăsați-l jos!"
Atât ați putut spune?
Un simplu "mulțumesc" ar fi de-ajuns.
Se descurcau foarte bine și fără ajutorul vostru.
Mai bine-i lăsam să te arunce.
Oricum, de ce voiau să te omoare?
Telmarinii... Asta fac ei.
- Telmarinii? - În Narnia?
Unde ați fost în ultimele câteva sute de ani?
E o poveste lungă.
Cred că glumiți...
Voi sunteți?
Voi sunteți regii și reginele din antichitate?
Eu sunt Regele Peter, Magnificul.
A demonstrat că ar fi putut renunța la ultimul pariu.
Probabil...
Ai putea fi surprins.
Nu cred că vrei să faci asta, băiete.
Nu eu, ci el.
Edmund!
Ești bine?
Pe toți sfinții...
...cornul a funcționat.
Ce corn?
Pâinea asta e așa de uscată.
Atunci o să-i duc niște supă. Ar trebui să-și revină cât de curând.
Nu cred că l-am lovit îndeajuns de tare.
Nikabrik, e doar un băiat.
E un telmarin, nu vreun cățel rătăcit. Ai spus că o să scapi de el.
Nu, am spus că o să am grijă de el.
Nu-l putem omorî acum. De-abia i-am bandajat capul.
Va fi ca și cum am omorî un oaspete.
Și cum crezi tu că se poartă prietenii lui cu oaspeții lor?
Trumpkin știa ce face. Nu e vina băiatului.
Încetați!
Ți-am spus că trebuia să-l fi omorât când am avut șansa.
- Știi bine de ce nu putem. - Dacă e să votăm, eu sunt de partea lui.
Nu-i putem da drumul, ne-a văzut!
Ajunge, Nikabrik!
Sau trebuie să mă așez iar pe capul tău?
Iar tu. Uite ce m-ai făcut să fac.
Am stat jumate de dimineață la supa asta.
Ce ești?
Ciudat că întrebi asta.
Te gândești că mai multă lume știe despre tine când te vede.
Nu, nu, adică...
Sunteți din Narnia. Trebuia să fiți stinși.
Îmi pare rău că te dezamăgim.
Poftim. Încă e fierbinte.
De când oferim adăpost soldaților telmarini?
Eu nu sunt soldat.
Sunt Prințul Caspian... Al Zecelea.
Și ce cauți aici?
Fug.
Unchiul meu și-a dorit dintotdeauna tronul meu.
Cred că... am trăit până acum
doar pentru că n-a avut un arc al său.
- Asta schimbă lucrurile. - Da.
Măcar nu trebuie să te omorâm noi înșine.
Aveți dreptate.
Unde te duci?
Unchiul meu nu se va opri până nu mă va vedea mort.
Dar nu poți pleca! Trebuie să ne salvezi.
Nu știi ce-i ăsta?
Ai o bibliotecă impresionantă, doctore.
Căutați ceva anume, stăpâne?
Cred c-am găsit deja ceea ce căutam.
Într-unul din soldații mei!
Ce știi despre cornul Reginei Susan?
Se spunea că e magic.
Magic?
Narnienii credeau că-i putea chema pe regii și reginele din vechime.
Cel puțin așa era superstiția.
Și ce știe Caspian despre această "superstiție"?
Stăpâne, sper că m-ați iertat că am menționat vechile legende.
Așa e.
Îți spun asta... În cazul în care Caspian știe despre magie...
.. ați avea motive întemeiate ca să fiți nervos.
Mai întâi prințul nostru...
... acum tutorele său.
Dacă membrii propriei case a lui Miraz nu sunt în siguranță...
- E vreunul dintre noi? - Lord Sopespian!
Rostești cuvinte periculoase, Lord Sopespian.
Dar astea sunt vremuri periculoase, generale.
Ar trebui să ne alegem cuvintele la fel de atent cum ne alegem și prietenii.
Cât mai durează până va fi terminat podul?
- Construcțiile decurg conform planului. - Nu-i deajuns de bine.
Trebuie ca armata să treacă râul acum.
Pot sugera să contribuiți și cu soldați de-ai dumneavoastră?
Nu mai am alții la dispoziție.
Uite ceva ce-ar fi înțelept să reții.
Du-te la Beruna.
Ia cu tine oricât de mulți soldați. Trebuie să ajungem la Caspian înaintea lor.
"Ei", stăpâne?
E timpul să-ți înveți istoria.
Sunt atât de țepeni.
Sunt copaci, la ce te așteptai?
Dansau odată.
La scurt timp după plecarea voastră ne-au invadat telmarinii.
Cei care au supraviețuit s-au retras în codru.
Iar copacii...
... s-au retras atât de adânc în sinea lor încât n-au mai fost auziți de atunci.
Nu-nțeleg. Cum a putut Aslan să permită să se întâmple așa ceva?
Aslan?
Credeam că ne-a abandonat odată cu dispariția voastră.
Să știi că n-am vrut să plecăm.
Acum nu mai contează, nu?
Du-ne la narnieni și va conta.
Salutare.
E-n regulă, suntem prieteni.
Nu te mișca, Majestate!
Nu te apropia de ea!
Trage, Susan, trage!
- De ce nu s-a oprit? - Cred că era înfometat.
Mersi.
Era sălbatic.
Nu cred că știa să vorbească.
Dacă ești tratat ca un animal prost destul timp...
... asta și devii.
S-ar putea să găsiți că Narnia e un loc mai sălbatic decât vă amintiți.
Vă aud.
Cred c-ar trebui să așteptăm pe regii și reginele.
Bine, pleacă. Vezi dacă și ceilalți o să fie la fel de înțelegători.
Poate o să vin cu tine.
Chiar aș vrea să te văd dând explicații minotaurilor.
Minotaurilor?
Sunt real?
Și foarte repeziți.
- Să nu mai zic că sunt mari. - Imenși.
Dar centaurii? Ei mai există?
Centaurii probabil că vor lupta de partea ta,
dar nu se știe ce-ar face ceilalți.
Dar Aslan?
De unde știi atâtea despre noi?
- Din povești... - Ia stai așa.
Tatăl tău ți-a spus povești despre Narnia?
Nu, profesorul meu...
Uitați, îmi pare rău.
Întrebările de genul ăsta nu se cuvin să fie puse.
- Ce e? - Om.
- El? - Nu. Ei.
- Uite-i! - Fugiți!
Acum!
- Nu! - Stai, mă duc eu!
Ia-l și pleacă! E mai important decât mine!
Du-l de-aici.
Unde ești?
Alege-ți ultimele vorbe cu grijă, telmarinule!
Ești șoarece.
Speram să spui ceva puțin mai original.
Ridică-ți sabia.
Nu, mersi.
Ridic-o! Nu mă lupt cu un om neînarmat.
Motiv pentru care aș putea trăi mai mult
dacă aleg să nu mă lupt cu tine, nobil șoarece.
Am spus că nu mă lupt cu tine. Nu ți-am spus nici că te las să trăiești!
Reepicheep!
- Lasă sabia jos! - Trufflehunter?
Sper că aveți un motiv întemeiat pentru această întrerupere inopinată.
- Nu are, continuă. - El a suflat în corn.
- Poftim? - Atunci lasă-l să-l aducă.
Acesta e motivul pentru care ne-am adunat.
Nu-mi aduc aminte de drumul ăsta.
Asta e problema cu fetele... Nu știți să duceți o hartă în minte.
Asta pentru că era ocupată cu altceva.
Aș vrea să asculte de DMP.
- DMP? - Dragul Mic Prieten.
Asta nu e deloc cu un aer superior, nu?
Nu m-am pierdut...
Nu.
Pur și simplu mergi în altă direcție.
L-ai văzut ultima oară pe Caspian în Pădurile Asurzitoare,
iar cea mai rapidă cale de a ajunge acolo e trecerea râului Rush.
Dar dacă nu mă-nșel, nu există trecere prin părțile astea.
Atunci, asta explică totul. Te înșeli.
Vezi, în timp, apa a erodat solul... .. adâncind astfel...
Mai taci.
- E vreun drum până jos? - Da, căderea.
Nu ne-am pierdut.
Este un fort lângă Beruna. Ce părere aveți despre înnotat?
Mai degrabă decât mersul pe jos.
Aslan?
E Aslan! Aslan era acolo!
Nu-l vedeți? E chiar...
... acolo.
Acum îl vezi?
Nu sunt nebună.
Era acolo. Voia să-l urmăm.
Sunt destul de sigur că nu există lei în pădurea asta.
- La fel ca ursul acela. - Cred că-l recunosc pe Aslan dacă-l văd.
Uitați, eu nu vreau să sar de pe o stâncă...
...după cineva inexistent.
Ultima oară când n-am crezut-o pe Lucy...
... am ajuns într-o situație destul de jenantă.
Eu de ce nu l-am văzut?
Poate că nu te uitai.
Îmi pare rău, Lu.
Omoară-l!
- Telmarin! - Mincinos!
Criminal!
Tot ceea ce demonstrează cornul ăsta e că au mai furat un lucru de la noi.
- Eu n-am furat nimic. - N-ai furat nimic?!
Să facem o listă cu lucrurile pe care le-au luat telmarinii?
- Du-te acasă! - E tărâmul nostru!
- Libertatea noastră! - Dar comunitățile noastre?!
Tu ai furat Narnia!
Voi mă țineți responsabil pentru toate crimele poporului meu?
Responsabil...
... și pasibil de pedeapsă.
Sunt vorbe cam mari, venind de la tine, gnomule.
Sau ai uitat că poporul tău a fost cel care a luptat alături de Vrăjitoarea Albă?
Și aș face-o din nou cu plăcere dacă ne-ar scăpa de barbarii ăștia.
Și avem noroc că nu stă în puterea ta s-o aduci înapoi.
Sau sugerezi să-i cerem băiatului să se ducă împotriva lui Aslan acum?
Unii din voi s-ar putea să fi uitat,
dar noi, bursucii, ne amintim foarte bine că
Narnia nu a fost niciodată în regulă,
decât atunci când am avut rege un fiu al lui Adam.
E un telmarin, de ce ni l-am dori ca rege?!
Pentru că vă pot ajuta.
- E un vicleșug! - Măcar ascultați-l.
Dincolo de pădurile astea, sunt prinț.
Tronul telmarin e al meu de drept.
Ajutați-mă să-l proclam, iar eu pot aduce pace între noi.
E adevărat. Momentul e potrivit.
Am scrutat cerul...
...căci pot să fac asta la fel cum e al tău ca să-ți amintești, bursucule.
Tarva, lordul victoriei, și Lambil, doamna păcii
s-au întâlnit în Ceruri.
Acum aici, un fiu al lui Adam a venit la noi...
... pentru a ne oferi libertatea.
E posibil? Chiar credeți că poate fi pace?
Chiar credeți? Serios?
Acum două zile, nu credeam că există animale vorbitoare.
Nici gnomi și nici centauri...
Dar iată-vă... Într-un număr atât de mare...
încât, noi, telmarinii, nu ne-am fi imaginat.
Fie că acest corn e sau nu magic, ne-a făcut să ne întâlnim.
Și împreună,
vom avea șansa de a lua înapoi ceea ce ne aparține.
Dacă tu ne vei conduce, atunci, eu și fiii mei...
...îți oferim săbiile noastre.
Iar noi îți vom oferi viețile, pe veci.
Armata lui Miraz nu la mare distanță în spatele nostru, stăpâne.
Dacă e să fim pregătiți pentru ei, trebuie să găsim repede soldați și arme.
Sunt sigur că vor ajunge aici în curând.
Pe astea! Și pe astea!
Cade!
- Înapoi! - Feriți-vă!
Atenție!
- Ușor, ușor! - Cade!
La urma urmei, poate că asta n-a fost cea mai bună idee.
Deci unde l-ai văzut mai exact pe Aslan?
Aș vrea să nu mai vorbiți ca niște adulți.
Nu doar cred că l-am văzut, chiar l-am văzut.
Eu sunt adult.
Era chiar...
Lucy!
... aici.
Lucy, ești trează?
De ce crezi că eu nu l-am văzut pe Aslan?
Mă crezi?!
Păi, am trecut peste strâmtoare.
Nu știu...
Poate că nu ți-ai dorit cu adevărat.
Ai știut dintotdeauna că o să ne întoarcem aici, nu?
Am sperat.
În sfârșit mă obișnuisem cu ideea de a fi în Anglia.
Dar trebuie să fii aici, nu?
Cât mai durează...
Lucy.
Aslan!
Mi-a fost așa de dor de tine.
- Ai crescut. - În fiecare an în care crești tu,
o să cresc și eu.
Unde ai fost? De ce-ai venit să ne ajuți?
Lucrurile nu se întâmplă la fel de două ori, draga mea.
Susan, trezește-te.
Desigur, Lu. Cum vrei tu.
Trezește-te.
Aslan?
Nu, opriți-vă!
Prințul Caspian?
Da. Și tu cine ești?
Peter!
- Tu ești Regele Peter? - Cred că așa mi se spune.
Da, dar, credeam că o să fii mai mare.
Dacă vrei tu, ne putem întoarce peste câțiva ani.
Nu, e în regulă. Doar că...
... nu sunteți exact ceea la ce mă așteptam.
Nici tu.
Un dușman comuni îi unește chiar și pe cei mai vechi inamici.
Ți-am așteptat cu nerăbdare întoarcerea, stăpânul meu.
Inimile și săbiile noastre sunt în slujba ta.
Doamne, e așa de drăguț.
- Cine-a spus asta?! - Scuze.
Majestate, cu cel mai mare respect...
Cred că "curajos", "respectuos" sau "fatal"
ar putea fi mai potrivite unui cavaler al Narniei.
Măcar mai sunt printre voi unii care știu să mânuiască sabia.
Într-adevăr, și recent le-am aplicat bine de tot
pentru a procura arme pentru armata dvs, sire.
Bun. Pentru că o să avem nevoie de toate săbiile de care putem face rost.
Atunci, probabil o să ți-o vrei și pe a ta înapoi.
Câte au luat?
Destul arme și armuri pentru două regimente.
Stați, mai e ceva.
"Ai avut dreptate să te temi de codri."
- X? - Caspian. Al Zecelea.
Îmi cer scuze, stăpâne. Vina e a mea.
Știu.
Spune-mi, generale...
Câți soldați ai pierdut?
- Niciunul, stăpâne. - Niciunul?
Au venit ca niște fantome în miez de noapte.
Nici nu i-am văzut.
Atunci cum îți explici rănile?
Te-am întrebat...
Câți oameni au fost uciși în timpul acestui sângeros atac venit din Narnia?
Din care tu ai fost norocosul supraviețuitor.
Generale...
Câți?
Trei.
Îmi cer scuze, lord Sopespian.
Caspian nu e o victimă a acestei revolte sălbatice.
El e instigatorul.
Se pare că Narnia are nevoie de un rege nou.
E bine că aveți soldați,
dar avem nevoie de niște fortificații. Un loc unde să ne antrenăm.
Deci, cum e?
Se plânge într-una... Încăpățânat că măgarii dimineața.
Deci îți place?
Îndeajuns de mult.
S-ar putea să nu fie pe placul vostru, dar poate fi apărat.
Peter. O să vrei să vezi asta.
Suntem noi.
Ce-i locul ăsta?
Nu știți?
Trebuie să știe ce face.
Cred că depinde de noi acum.
E doar o chestiune de timp.
Soldații și mașinăriile de luptă ale lui Miraz sunt pe drum.
Ceea ce-nseamnă că soldații săi nu apără castelul.
Ce propui să facem, majestate?
- Trebuie să ne pregătim. - Să începem să facem planuri...
Singura noastră speranță e să-i atacăm noi înaintea lor.
Dar e o nebunie. N-a mai atacat nimeni castelul ăla.
- Pentru toate există o premieră. - Vom avea elementul surprizei.
- Dar avem avantajul aici. - Dacă ne apărăm bine,
...probabil că le-am putea ține piept pe termen nelimitat.
Eu, unul, mă simt mai în siguranță în subteran.
Apreciez ceea ce ai făcut aici...
... dar asta nu e o fortăreață, e un mormânt.
Da, și dacă sunt deștepți,
o să aștepte să murim de foame.
- Noi am putea aduna nuci. - Da, și le-am putea arunca în telmarini.
Tăceți!
Cred că știi ce părere am eu, stăpâne.
Dacă preiau eu trupele tale, te poți ocupa de paznici?
Sau voi muri încercând, stăpâne.
- De-asta mi-e frică. - Pardon?
Toți ne purtăm de parcă ar exista numai două opțiuni...
... a muri aici sau a muri acolo.
- Nu cred că ne-ai ascultat cu atenție, Lu. - Nu, tu nu asculți.
Sau ai uitat cine a învins-o cu adevărat pe Vrăjitoarea Albă, Peter?
Cred că l-am așteptat pe Aslan destul.
Să mergem. Profesore.
- Trebuie să-l găsim. - N-avem timp.
- Trebuie să deschizi poarta. - Nici măcar n-ai fi aici fără el.
Și nici eu.
Noi doi ne putem ocupa de Miraz.
Iar eu tot pot ajunge la poartă la timp.
Da, sunt șoarece.
Mă așteptam la cineva... mai înalt.
- Cine vorbește. - Asta trebuia să fie ironie?
Încă cinci minute?
Ce cauți aici?
Nu te-am ajutat să evadezi din castel ca să vii înapoi.
Trebuie să ieși înainte ca Miraz să afle că ești aici.
O să afle în curând.
O să cedezi lui celula ta.
NU-l subestima pe Miraz la fel cum a făcut-o tatăl tău.
Despre ce vorbești?
Îmi pare rău.
Slavă Domnului. Ești teafăr.
Scoală-te.
- Caspian? - Stai pe loc.
- Ce faci? - Cred că e evident, dragă.
Să știi că unii ar putea considera asta ca fiind comportament inadecvat.
Asta nu pare să te fi oprit pe tine.
Dar tu nu ești ca mine, nu?
Ce trist. E prima oară când ai dat dovadă că ai coloană vertebrală...
Și e așa o pierdere.
Lasă sabia jos, Caspian.
- Nu vreau să fac asta. - Nici noi nu vrem să faci asta.
Asta era o cameră privată.
Ce faceți? Trebuia să fiți la poartă.
Nu!
În noaptea asta, măcar o dată, vreau să știu adevărul.
Tu l-ai ucis pe tata?
Acum am ajuns la subiect.
Ai spus că fratele tău a murit în somn.
Mai mult sau mai puțin adevărat.
Caspian, cu asta nu îndrepți lucrurile.
Telmarinii n-ar fi avut nimic dacă n-am fi luat-o noi.
Tatăl tău știa asta mai bine decât oricine.
Cum ai putut?
Pentru același motiv pentru care o să apeși tu pe trăgaci.
- Pentru fiul nostru! - Oprește-te!
- Stai pe loc! - Trebuie să alegi, dragă.
Vrei ca băiatul nostru să fie rege?
Sau vrei să fie asemenea lui Caspian...
- Orfan de tată! - Nu!
Caspian!
Asta ce vrea să-nsemne?
- Suntem atacați! - Dați alarma!
Ocupați-vă posturile!
- Peter! - Soldații sunt afară, haide!
Edmund, acum! Fă-le semn soldaților!
Sunt puțin ocupat, Pete!
Peter, e prea târziu! Trebuie să ne retragem cât mai putem!
Nu, încă mai pot să fac asta.
Ajută-mă!
Cum o să faci asta mai exact, Peter?
Haide.
Atacați!
Suntem atacați!
Atacați! Atacați!
Pentru Narnia!
Arcași!
Alegeți-vă țintele!
Ochiți!
Ed!
Închideți poarta aia.
Retragerea!
Trebuie să ne retragem imediat!
Plecați de aici! Acum!
Către poartă!
- Caspian?! - Îl voi găsi!
Duceți-vă! Ieșiți! Retragerea!
După mine!
Dă ordinul!
Oamenii mei sunt încă acolo jos.
Înapoi! Ieșiți! Retrăgeți-vă!
Acum!
Trageți!
Fugiți! Salvați-vă!
Peter! Podul!
Lăsați-ne pe noi! Plecați, fraților!
În numele lui Aslan!
Ce s-a întâmplat?
Întreabă-l pe el.
- Peter. - Eu?
Puteai să anulezi totul. Mai era încă timp.
Nu, nu a mai fost, mulțumită ție.
Dacă ai fi respectat planul, soldații aia ar fi putut să fie în viață acum.
Dacă rămâneam aici, așa cum am sugerat, cu siguranță că erau în viață.
- Tu ne-ai chemat, ai uitat? - Prima mea greșeală.
Nu. Prima ta greșeală a fost să-i conduci pe acești oameni.
Nu eu am abandonat Narnia.
Tu ai invadat Narnia. Nu ești cu nimic mai presus decât Miraz!
Tu, el, tatăl tău...
Narniei îi e mult mai bine fără voi!
Încetați!
De ce pierdeți vremea?
Telmarinii vor ajunge aici curând.
Mulțumesc, micuță prietenă.
- Bravo, copii. - Mai repede, prietene. Ești prea încet!
Beruna își pune la dispoziție trupele.
Galma își pune la dispoziție trupele.
Tashbaan își pune la dispoziție trupele.
Ettinsmoor își pune la dispoziție trupele.
Trăiască regele! Trăiască regele!
Acum ești la fel de mândru de cornul magic, băiete?
Regii și reginele tale ne-au dezamăgit.
Jumătate din armata ta e moartă.
În curând așa va fi toată.
Ce vrei? Felicitări?
Vrei sângele unchiului tău? La fel vrem și noi.
Vrei să-i iei locul pe tron? Ți-l putem oferi.
Ai încercat cu o putere străveche și ai dat greș.
Dar mai există încă o mare putere.
Una care l-a făcut până și pe Aslan să se supună timp de un secol.
Cine-i acolo?
Eu sunt foamea...
Eu sunt setea...
Pot să postesc o sută de ani...
... și să nu mor.
Pot să stau întins o sută de nopți pe gheată...
... fără să îngheț.
Pot să beau un râu întreg de sânge fără să crăp.
Spune-mi care sunt dușmanii tăi!
Ce urăști tu, vom urî și noi.
Nimeni nu urăște mai bine ca noi.
Îmi puteți garanta moartea lui Miraz?
Și mult mai mult.
Să se deseneze cercul.
Așteaptă...
Nu asta e ceea ce am vrut.
O picătură din sângele lui Adam, și vei fi liber.
Și eu voi fi a ta, Regele meu.
Nu!
Încetează!
Haide! Haide.
Lasă-l în pace!
Peter, dragul meu...
Mi-a fost dor de tine.
Vino.
Doar o picătură.
Știi că nu poți să faci asta singur.
Știu. Aveai totul sub control.
De ce nu mi-ai spus niciodată de tatăl meu?
Mama mea era un gnom negru din Munții Nordului.
Mi-am riscat viața în toți acești ani
pentru ca într-o bună zi
sa avem un rege mai bun decât cei dinaintea ta.
Înseamnă că te-am dezamăgit.
Tot ce ți-a spus, tot ce nu ți-am spus...
Am făcut-o doar pentru că am crezut în tine.
Ai șansa să devii cea mai nobilă contradicție din istorie.
Telmarinul care a salvat Narnia.
Ești norocoasă, știi?
Ce vrei să spui?
Să-l vezi.
Aș vrea să-mi ofere un fel de dovadă.
Poate că noi suntem cei care trebuie să ne dovedim în fața lui.
Pete. Trebuie să vii repede.
Prăjituri și tobe. Ăsta e marele tău plan?
Să trimiți o copilă singură în cele mai întunecate colțuri ale pădurii?
- E singura noastră șansă. - Și nu va fi singură.
N-au murit destui până acum?
Nikabrik a fost și prietenul meu. Dar și-a pierdut speranța.
Dar Lucy nu și-a pierdut-o, și nici eu.
- Pentru Aslan. - Pentru Aslan.
- Atunci, voi veni cu tine. - Nu, e nevoie de tine aici.
Trebuie să le ținem piept până când se întorc Lucy și Susan.
Dacă îmi permiteți...
Miraz o fi el un tiran și un criminal...
... dar ca rege, trebuie să se supună tradițiilor
și așteptărilor poporului său.
Există una în principal care s-ar putea să ne câștige ceva timp.
Poate că s-au hotărât să se predea.
Nu.
Sunt mult prea nobili pentru asta.
"Eu, Peter, prin darul lui Aslan, prin cuceririle ce-mi stau drept mărturie,"
Mare Rege al Narniei, lord al Cair Paravel, și împărat al Insulelor Singuratice,
pentru a împiedica o vărsare inutilă de sânge
prin aceasta îl provoc pe uzurpatorul Miraz la un duel pe câmpul de bătălie.
"Lupta va fi până la moarte. Răsplata va fi predarea totală."
- Spune-mi prințe Edmund... - Rege.
- Poftim? - Sunt regele Edmund, de fapt.
Doar "rege", totuși. Peter e marele rege.
Știu, e destul de confuz.
De ce riscați să veniți cu o astfel de propunere
când armatele noastre v-ar nimici imediat?
Nu ne-ați mai subestimat o dată numărul nostru?
Adică, doar acum o săptămână, narnienii erau nimiciți.
Și așa va fi din nou.
Înseamnă că nu ai de ce să te temi.
Acesta nu e o sărbătoare a vitejiei.
Deci vitejește refuzați să luptați cu cineva de două ori mai tânăr?
N-am spus că refuz.
Veți avea sprijinul nostru, Majestate.
Oricare ar fi decizia dumneavoastră.
Sire, numai avantajul militar oferă scuza perfectă să evitați...
- ceea ce altfel ar fi... - Nu evit nimic.
Subliniam doar faptul că sunteți îndreptățit să refuzați.
Majestatea Sa n-ar refuza niciodată.
De abia așteaptă șansa să arate poporului curajul noului lor rege.
Tu.
Să speri că sabia fratelui tău îi e mai ascuțită decât condeiul.
Destrier m-a servit întotdeauna corect. Sunteți pe mâini bune.
Sau potcoave.
- Noroc! - Mulțumesc.
Uite.
Poate că e timpul să primiți asta înapoi.
Mai bine-l mai ții. S-ar putea să ai nevoie să ma chemi din nou.
"S-ar putea să ai nevoie să mă chemi din nou?"
Mai taci din gură.
Dacă nu merge totul așa cum trebuie...
V-am înțeles, Majestate.
Sper că nu veți fi prea dezamăgiți dacă voi supraviețui.
Mai este încă timp să te predai.
Mă simt liber.
Câți trebuie să mai moară pentru tron?
Doar unul!
Ne-au văzut!
- Ține hățurile. - Ce faci?
Îmi pare rău Lucy.
Dar se pare că, până la urmă, te vei duce singură.
Ești sigură că nu ai nevoie de cornul ăla?
Ce părere ai de o pauză?
Cinci minute?
Trei.
Lucy?!
A trecut, cu puțin ajutor.
- Mulțumesc. - Tu erai ocupat.
Vă asigur că nu se va mai apropia așa mult!
Ar fi bine să vă duceți acolo, pentru orice eventualitate.
Nu mă aștept ca telmarinii să-și țină promisiunea.
- Îmi pare rău. - E-n regulă.
Ai grijă de tine.
Să zâmbești.
Cum vi se pare?
Tânăr.
Dar Majestatea Sa se descurcă destul de bine pentru vârsta sa.
Cred că e dislocat.
Ce crezi că se va întâmpla acasă, dacă mori aici?
Întotdeauna mi-ai fost alături și n-am reușit...
Păstrează-ți ideea pentru mai târziu.
Așteaptă!
Stai!
Nu e momentul pentru cavalerism, Peter.
Nu arăta milă!
Ai grijă!
Ce s-a întâmplat, băiete?
Ești prea laș să curmi o viață?
Nu eu trebuie s-o curm.
Poate că m-am înșelat.
Poate că, până la urmă, ai calitățile unui rege telmarin.
Nu unul ca tine.
Păstrează-ți viața...
dar le voi oferii celor din Narnia regatul lor înapoi.
Regele meu...
Voi fi cu tine când se vor termina toate astea.
S-a terminat.
Trădare! Au tras cu săgeți în el!
Ne-au omorât regele!
Pregătiți-vă!
Peter!
Du-te!
La arme, telmarini!
La arme!
Cavalerie!
Atac!
Arcași, pregătiți-vă!
Narnieni...
Atac!
Unu, doi...
trei, patru...
cinci, șase...
Țintiți!
Așteptați!
Opt, nouă...
Pregătiți-vă!
Acum!
Opriți-vă! Înapoi! Înapoi!
Așteptați!
Acum!
Atacați!
Tu ești... un șoarece.
Voi nu aveți pic de imaginație.
Lucy?
Înapoi în ascunzătoare!
Haideți, tăiați-le calea!
Aveți grijă!
Înapoi la ascunzătoare!
Distrugeți-i pe toți.
Aslan!
Am știut că ești tu. Am știut tot timpul.
Dar nu m-ar fi crezut nimeni.
Și de ce te-ar fi împiedicat asta să vii la mine?
Îmi pare rău. Îmi era prea frică să vin singură.
De ce nu te-ai arătat?
De ce nu ai venit să ne salvezi ca ultima dată?
Lucrurile nu se întâmplă de două ori la fel, draga mea.
Dacă aș fi venit mai devreme, înainte să moară toți...
crezi c-aș fi putut împiedica asta?
Nu putem ști niciodată ce s-ar fi putut întâmpla, Lucy.
Dar ceea ce se va întâmpla e cu totul altceva.
- Adică o să ne ajuți? - Desigur.
- La fel și tu. - Aș vrea să fiu mai curajoasă.
Dacă ai fi mai curajoasă de-atât, ai fi o leoaică.
Cred că prietenii tăi au dormit de ajuns, nu crezi?
Haide!
Lucy.
Pentru Aslan!
Îi putem învinge dacă îi atragem către râu.
Trebuie să ne regrupăm. Către Beruna!
Spre pod!
Atacați!
Ce se întâmplă?
- Râul! - Retrageți-vă!
Înapoi! Înapoi!
Hai.
Adunați-vă pe mal!
Nu veți păți nimic!
Predați armele!
Dați jos armurile!
Ridicați-vă, regi și regine ale Narniei.
Toți.
Nu cred că sunt pregătit.
Tocmai de aceea știu că ești.
Mulțumesc, Majestate.
Mulțumesc.
Trăiască Aslan! E o mare onoare să fiu...
Sunt într-o situație neplăcută.
Cer indulgență pentru că m-ați văzut în această situație nepotrivită.
Poate încă o picătură?
- Nu cred că face asta. - Poți încerca.
Te vei face bine, micuțule.
Totuși, Mare Rege.
Regret că trebuie să mă retrag. Coada e onoarea și gloria unui șoarece.
Poate că te gândești prea mult la onoarea ta, prietene.
Nu e vorba numai de onoare. E, de-asemenea, excelentă pentru echilibru.
Și pentru cățărat. Și pentru apucat lucruri.
Cu voința voastră, Majestate,
nu ne vom rușina să nu purtam ceva onorabil negat șefului nostru.
Nu de dragul demnității voastre, ci pentru dragostea poporului vostru.
Priviți! Mulțumesc, Majestate. O voi prețui întotdeauna.
Începând din această zi îmi va servi drept amintire a marii umilințe îndurate.
Unde e micuțul prieten drag de care mi-ați povestit atâtea?
Îl vezi acum?
Pentru că v-ați furișat...
Îmi pare rău, dar viitorul lor în lumea aceea va fi bun.
Majestate?
Suntem gata, s-au adunat cu toții.
Narnia aparține narnienilor, așa cum aparține și oamenilor.
Dacă sunt telmarini care vor să stea și să trăiască în pace, sunt bineveniți.
Pentru cei dintre voi care doresc,
Aslan vă va duce înapoi pe tărâmurile strămoșilor noștri.
Au trecut câteva generații decât am plecat din Telmar.
Nu ne referim la Telmar.
Strămoșii voștri erau tâlhari pe mare,
pirați care au ajuns pe o insulă.
Acolo au găsit o peșteră, un portal care i-a adus aici din lumea lor.
Aceeași lumea cu cea a regilor și reginelor noastre.
Pe acea insulă vă pot duce înapoi.
E un loc bun pentru oricine dorește un nou început.
Eu voi merge.
Voi accepta oferta.
La fel și noi.
Pentru că v-ați decis primii, veți avea un viitor bun în acea lume.
- Unde s-au dus? - I-au omorât.
De unde știm că nu ne conduce către moarte?
Sire, dacă exemplul meu poate fi de ajutor...
voi trece dincolo împreună cu 11 șoareci fără întârziere.
- Mergem noi. - Zău?
Haideți. Ne-a venit vremea.
În plus de asta...
... nu mai e nevoie de noi aici.
Voi avea grijă de ea până când te vei întoarce.
Mă tem că asta e totul.
Nu ne mai întoarcem.
Nu?
Voi doi vă veți întoarce.
Cel puțin cred că la asta se referă el.
De ce?
- Au greșit cu ceva? - Dimpotrivă, draga mea.
Fiecare lucru la vremea lui.
Fratele și sora ta au învățat tot ce au putut din lumea asta.
Acum e timpul ca ei să trăiască în lumea lor.
E-n regulă, Lu.
Nu e așa cum am crezut că va fi,
dar e în regulă.
Într-o zi, vei înțelege. Haide.
Mă bucur că m-am întors.
Aș vrea să avem mai mult timp împreună.
Oricum, n-ar fi mers.
De ce nu?
Sunt mai bătrână cu 1300 de ani decât tine.
Sunt sigură că atunci când voi crește, voi înțelege.
Nu cred că vreau să înțeleg.
Nu vii, Phillys?
Crezi că mai există vreo cale să ne întoarcem?
Mi-am uitat noua torță în Narnia.