‫אני ראשון!‬
‫תן לי!‬
‫- סרטם של חבורת דה-בילים -‬
‫נהדר, פשוט נהדר.‬
‫היה היו פעם…‬
‫שני דבילים איומים.‬
‫וככה השאירו אותם למות.‬
‫רגע. תעצרי!‬
‫אימא,‬
‫את באמת מתחילה סיפור לפני השינה‬ ‫כשהדמויות מתות?‬
‫לא אמרתי שהן מתות.‬ ‫אמרתי שהשאירו אותן למות.‬
‫מי?‬ ‫-בידי מי?‬
‫בידי מי?‬ ‫-ילדים ומשפחה של חיות קסומות.‬
‫אה.‬
‫איזה מין סיפור זה?‬
‫אמרת שאתה רוצה‬ ‫שהסיפורים יהיו יותר מורכבים מבחינה רגשית‬
‫עם, ואני מצטטת,‬ ‫"תכנים מתוחכמים וקומדיה נמוכה".‬
‫נכון. אני פשוט לא רוצה סיפור רגיל ומשעמם.‬
‫ובכן, אני מבטיחה לך, יקירי,‬ ‫שזה לא עוד "סיפור רגיל",‬
‫כי משפחת דה-ביל הם לא אנשים רגילים.‬
‫לא, בני משפחת דה-ביל שונאים הכול,‬
‫במיוחד זה את זה.‬
‫הם היו נשואים במשך 47 שנים אומללות.‬
‫ולא עבר יום אחד בלי תעלול מרושע ומלוכלך.‬
‫העניין הוא שאפילו אנשים ששונאים הכול,‬ ‫אוהבים משהו.‬
‫אצל משפחת דה-ביל, זה היה פארק שעשועים‬ ‫בחצר האחורית בשם "דה-בילנד".‬
‫הם בנו את דה-בילנד מאפס.‬
‫זה היה הדבר היחיד שהסב להם אושר.‬
‫הדבר היחיד שבאמת היה להם אכפת ממנו.‬
‫הדבר היחיד שהם רצו שכל העולם יראה.‬
‫"כיף וריגוש עשו כאן ילד‬
‫"דה-בילנד שמו! שמחה גדולה!‬
‫"ריקודים, שירים, וימבה אקשן‬
‫"ומתקנים מאסלות"‬
‫זה דה-בילנד!‬
‫זה פארק השעשועים היחיד בעולם.‬
‫וגם אם כל העולם לא ראה את זה,‬
‫הגיבורים האמיתיים של הסיפור,‬
‫יתומה בשם בישה…‬
‫וואו.‬
‫וחברה הטוב ביותר, באבסי…‬
‫וואו!‬
‫כן ראו.‬
‫בואו לפתיחה החגיגית של דה-בילנד, השבוע!‬
‫זה נראה כמו…‬ ‫-המקום הכי מדהים בעולם?‬
‫בהחלט לא התכוונתי לומר "מחריד ועלוב".‬
‫אבל בישה, יש בו מופע של שירים וריקודים,‬
‫ומתקנים שעשויים מאסלות!‬
‫ומי לא רוצה את שני הדברים האלה?‬
‫בסדר, חבוב,‬ ‫אני מבטיחה שאקח אותך לדה-בילנד‬
‫לפני שתעזוב אותי לנצח בשבוע הבא.‬
‫דה-בילנד!‬
‫- דה-בילנד‬ ‫פתיחה חגיגית! -‬
‫ג'ים.‬
‫תראה, המבקר הראשון שלנו!‬
‫אך לפני שבישה‬ ‫תוכל לקיים את הבטחתה לבאבסי…‬
‫ברוך הבא לדה-בילנד.‬
‫היי! אתה לא יכול להיכנס בלי לשלם!‬
‫למעשה, לפני שהפארק בכלל נפתח…‬
‫מיועד להרי-סה?‬
‫העירייה סגרה את דה-בילנד…‬
‫מה זה?‬
‫והכריזה עליו כמסוכן,‬ ‫לא יציב מבחינה מבנית, ואני מצטטת,‬
‫"מסריח מבשר נקניקיות רקוב"?‬
‫ג'ים!‬
‫העירייה…‬ ‫הם סוגרים את פארק השעשועים שלנו!‬
‫לא!‬
‫זה היה כאילו לקחו להם את התינוק.‬
‫תינוק מוזר.‬
‫אנשים מוזרים.‬
‫אני דווקא מחבב את בישה ובאבסי.‬
‫כן, טוב, בישה ובאבסי‬ ‫נמצאים במסלול התנגשות עם משפחת דה-ביל‬
‫שעומדים לבצע‬ ‫את התרגיל הכי נבזי שעשו אי פעם.‬
‫תעלול שיגזור על העיר‬
‫את אותו גורל שהיא ייעדה לדה-בילנד.‬
‫מה הם יעשו?‬ ‫יגרמו לה להסריח מנקניקיות רקובות?‬
‫ילד חכם.‬
‫עכשיו, בלי שאלות. פשוט תקשיב לשיר.‬
‫זה מחזמר?‬
‫ברור שזה לא מחזמר. מה אני, צרצר?‬
‫זה שיר אחד. תירגע.‬
‫סרטון פרידה מבאבסי, טייק ראשון.‬
‫ואקשן!‬
‫נתגעגע אליך, באבסי!‬
‫ביי, באבסי.‬
‫"אני מביט באנשים פה‬
‫"וכל אחד כל כך נחמד‬
‫"אך הם… משועממים!‬
‫"הצביעו ג'ון-ג'ון!‬
‫"וכל כך עייפים‬
‫"הם לא חיים‬
‫"הם רק שורדים‬
‫"טוב… שנינו… יודעים ליהנות!‬
‫"שוברים ת'כלים, טורפים ת'חיים!‬
‫"יוצאים מן הכלל! לשאר אין מזל!‬
‫"כי רק שנינו באמת…‬
‫"חופשיים!"‬
‫נראה לי שאנחנו מוכנים.‬
‫בסדר, חבוב, היום הגדול מתקרב.‬
‫ספר מה הזיכרון האהוב עליך‬ ‫מבית היתומים של טריפרוט.‬
‫הפעם שנתקע לי תפוח אדמה באף?‬
‫אוקיי…‬ ‫-את לא זוכרת, ביש?‬
‫הצחקת אותי כל כך עד שחרחרתי,‬
‫ותפוח האדמה עף החוצה,‬ ‫ישר לחלב שלך.‬
‫ועכשיו אני רגישה ללקטוז מתוך בחירה.‬
‫אוקיי, הרולד.‬
‫מאמצים את באבסי בשבוע הבא.‬ ‫איך תרצה שהוא יזכור אותך?‬
‫אני…‬
‫שמרתי את תפוח האדמה.‬
‫הוא שמר את תפוח האדמה. מגניב.‬
‫"אותך אני תמיד אפתיע"‬
‫- מיועד להריסה -‬
‫"אותך אני תמיד אטריף‬
‫"ממש… כמו פרי רקוב!‬
‫"וזה כל מה שחשוב!‬
‫"ונעשה זאת שוב ושוב!‬
‫"שנינו… יודעים ליהנות!‬
‫"שוברים ת'כלים, טורפים ת'חיים!‬
‫"יוצאים מן הכלל! לשאר אין מזל!‬
‫"כי רק שנינו באמת…‬
‫"חופשיים!‬
‫"כי רק שנינו באמת…‬
‫"חופשיים!"‬
‫- משפחת דה-ביל -‬
‫טוב, תורי.‬
‫אז, באבס,‬ ‫אני אתגעגע לריקודים המדהימים שלך,‬
‫ואני אתגעגע לחלץ את הכדורסל שלך,‬
‫כשאתה מעיף אותו לגג.‬
‫אתגעגע להשכיב אותך לישון בלילה,‬ ‫ו… לא יודעת,‬
‫פשוט לראות אותך גדל,‬
‫כי אתה כזה תינוקי חמודי ומתוקי.‬
‫מה לכל ה…‬
‫מר מפיצקי!‬
‫הצילו!‬
‫מר מפיצקי! בישה!‬
‫אתם בסדר?‬
‫אנחנו בסדר, באבס. אנחנו בסדר.‬
‫מה זה בכלל?‬
‫נראה לי שזה הבשר הנוזלי‬ ‫שממנו עושים נקניקיות.‬
‫כן, בהחלט בשר נקניקיות. ועוד החומר הטוב.‬
‫טוב, מה שזה לא יהיה,‬
‫אני שמחה שלא טבעת בו, מר מפיצקי.‬
‫בחיי, שכחתי להודות לך שהצלת את חיי, בישה.‬
‫אימא שלי תמיד אמרה שהייתי ילד כפוי טובה,‬
‫והאכזבה הגדולה ביותר של המשפחה שלנו.‬
‫בכל אופן, תודה.‬
‫בטח.‬
‫העולם פשוט טוב יותר בזכותך, מר מ'.‬
‫- מבזק חדשות -‬
‫הלם וזעזוע בטריפרוט היום,‬
‫כשאחת מהצפות הבשר החמורות ביותר‬ ‫בתולדות המדינה‬
‫הותירה את התושבים בהלם.‬
‫אישה! התעלול שלנו בטלוויזיה!‬
‫כשהייתי ילד קטן,‬ ‫טריפרוט הייתה בירת הכיף של העולם.‬
‫עשינו חיים.‬
‫ואז אגם טריפ התייבש,‬ ‫וחשבתי שאין מצב שיהיה גרוע יותר.‬
‫יש לי חדשות, זה הרבה יותר גרוע.‬ ‫-זה באמת יותר גרוע.‬
‫מה שאני רוצה לדעת זה,‬
‫איך אנשים חרוצים כמונו‬ ‫יכולים בכלל להתקדם פה?‬
‫גם אני רוצה לדעת את זה.‬
‫אני בוורלי אוניון,‬
‫וכעת מצטרף אליי ראש העיר טריפרוט,‬ ‫ויין ג'ון ג'ון-ג'ון.‬
‫ראש העיר ג'ון-ג'ון, ידוע כבר‬ ‫מי אחראי למתקפה הברברית הזו?‬
‫תודה, בוורלי.‬
‫קודם כל, כמו תמיד,‬
‫מחשבותינו ותפילותינו‬
‫נתונות לכל מי שנפגע מקטסטרופת הבשר הזו.‬
‫שנית, יום הבחירות מתקרב,‬
‫אז זכרו, מי שמצביע לג'ון-ג'ון,‬ ‫מצביע לכיף-כיף.‬
‫ושלישית,‬
‫הרשעים האלה אולי פוצצו את מגדל המים שלנו,‬
‫אבל הם לעולם לא יצליחו לפוצץ‬ ‫את רוחה של העיר הנהדרת הזו.‬
‫מה פתאום הוא מאשים אותנו?‬
‫כל אדם שפוי היה עושה בדיוק את אותו הדבר‬
‫אם היו סוגרים לו את פארק השעשועים.‬
‫אם לבטלן הזה יש בעיה עם זה‬ ‫שפוצצנו את מגדל המים‬
‫אני אומרת שנפוצץ לו את הישבן.‬
‫הישבן של ראש העיר יתפוצץ בסופו של דבר.‬ ‫אבל נוכל לדבר על זה אחר כך.‬
‫בינתיים, התעלול של משפחת דה-ביל‬ ‫החל לגבות מחיר אמיתי מהגיבורים שלנו.‬
‫אני כל כך שמח שתהיו ההורים שלי,‬
‫כי כל מה שרציתי אי פעם‬ ‫זה למצוא משפחה.‬
‫בחיי.‬
‫לא תמצאו ילד חמוד יותר בכל האזור הזה,‬ ‫מר ומרת קלורב.‬
‫אני מבטיח לכם.‬
‫העניין הוא כזה, חבר.‬
‫שקלנו מחדש את העניין בהתחשב בנסיבות,‬
‫ואתה יודע, לאמץ את הילד הזה,‬
‫זה כבר לא אפשרי מבחינתנו.‬
‫כן, ראינו בחדשות שיש אזורים בעיר‬
‫שעדיין מוצאים בשר נקניקיות נוזלי בצינורות.‬
‫ואז ראינו שהילדים פה‬ ‫שותים את מי הבשר הרעילים האלה.‬
‫זה שובר את לבי לומר את זה,‬ ‫אבל פשוט אין לנו כסף‬
‫לטפל בילד מזוהם.‬
‫החלטנו ללכת לאמץ בבית יתומים אחר.‬
‫מצטער, חבר.‬
‫זה בסדר, באבסי,‬ ‫לאנשים האלה אין מושג על מה הם מדברים.‬
‫עוד נמצא לך משפחה, אני מבטיח לך.‬
‫בחיים לא יאמצו אותי, ביש.‬
‫בטח שכן.‬
‫אתה רק צריך להמשיך לקוות.‬
‫החלום שלי הוא לראות שוב את הוריי.‬
‫למרות שאני יודעת שהם יחזרו לקחת אותי,‬
‫עדיין קשה לחכות.‬
‫אבל איזו משפחה מדהימה תאמץ אותך ממש בקרוב.‬
‫אני מרגישה.‬
‫ועד שזה יקרה, אני אשמור עליך.‬
‫ועל האף שלך, ועל המעיים שלך!‬
‫את תמיד שומרת על כולם, ביש.‬ ‫ועל האף והמעיים שלהם.‬
‫אני משתדלת.‬
‫אבל מי מטפל בך?‬
‫אני לא צריכה שמישהו יטפל בי.‬
‫אני בת 12. כמעט.‬
‫אז כן. אני בסדר.‬
‫- בישה -‬
‫אבל אתה לא בסדר.‬
‫והעיר הזאת לא בסדר. אני פשוט…‬
‫אני רוצה שאנשים‬ ‫לא יהיו כאלה נוראיים זה לזה כל הזמן.‬
‫אז אתה יודע מה?‬
‫אני לא אשב כאן ואחכה‬ ‫עד שמישהו אחר יהפוך את העולם לפחות אכזרי.‬
‫אני אצא ואחפש רמזים,‬ ‫ואמצא את מי ששם את הבשר במגדל המים.‬
‫ואני אדאג שהאידיוטים האלה ייענשו.‬
‫אולי תסתמי?‬
‫אנחנו מנסים להיות בשקט!‬
‫איך אני אמור לגנוב‬ ‫את השירותים הכימיים האלה‬
‫עם כל הצפירות, חתיכת חיתול?‬
‫אלה לא האנשים מהמודעה של דה-בילנד, ביש?‬
‫בטח הם אלה שעשו את זה.‬
‫נראה שבכל זאת תגיע לדה-בילנד, באבס.‬
‫בוא.‬
‫אני יודע שאנחנו מנסים ללכוד פושעים, ביש,‬
‫אבל אני עדיין רוצה לעלות על רכבת הרים.‬
‫הנה היא. הנה המשאית.‬
‫- פשוט מעולה!‬ ‫בשר נקניקיות נוזלי -‬
‫איך המשטרה לא הבינה את זה?‬
‫בישה?‬
‫אנחנו נהיה בסדר.‬
‫בוא.‬
‫- דה-בילנד -‬
‫דה-בילנד נראה הרבה יותר יפה בפרסומת.‬
‫כן.‬
‫נראה כמו מקום שבו ילדים הולכים להירצח.‬
‫אבל אי אפשר לשפוט לפי מראה.‬
‫חכה שם. אני אטפל בזה.‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫היי. שלום, גברתי. ואדוני.‬
‫מה אתם עושים פה?‬
‫מה שאנחנו עושים פה‬
‫זה מה שאני עומדת לומר לך,‬
‫שזה…‬
‫באנו לבקר בדה-בילנד?‬
‫הטיפשים הקטנים האלה לא שמעו כנראה‬
‫על כל הליקויים הבריאותיים‬ ‫שבגללם סגרו אותנו.‬
‫חזרנו לעניינים, אישה.‬
‫בואו, ילדים.‬
‫פארק השעשועים נמצא מאחור.‬
‫לא יכולתי שלא לשים לב‬ ‫למשאית הבשר הענקית שחונה מקדימה,‬
‫ותהיתי אם… מה ל…?‬
‫מה זה?‬
‫זה דבק-חבק.‬
‫הדבק הכי טוב ללכידת ציפורים.‬
‫למה שמישהו ירצה ללכוד ציפורים?‬
‫כדי להכין פאי ציפורים, כמובן.‬
‫אידיוט.‬
‫אבל לא באת לדה-בילנד‬
‫כדי לשמוע את אשתי,‬ ‫הלפת הרקובה, קוראת לך אידיוט.‬
‫באת לתת לנו כסף!‬
‫כרטיס ״יהלום-פלטינום לסלבריטאים"‬ ‫הוא הכי מומלץ.‬
‫איתו נכנסים לכל האטרקציות הכי טובות.‬
‫ל"קרוסלת השירותים",‬ ‫ל"ישבן הפיראט", למופעי הבידור הכי טובים‬
‫באמפי על שם קרידנזה דה-ביל!‬
‫החבילה הזו מתחילה ב-8,500 דולר בלבד.‬
‫יש לי איזה שלושה דולרים.‬
‫ולי יש כמה גזרים גמדיים‬
‫ופלסטר מלוכלך.‬
‫זה יספיק לכם רק לקפיצה קטנה‬ ‫בבור הטרמפולינה.‬
‫- בור הטרמפולינה -‬
‫וואו!‬
‫אומנם בור עם מזרנים מטונפים‬ ‫נשמע כמו חוויה עליזה וסטרילית במיוחד,‬
‫מעניין אותי מאוד לשמוע את הסיפור‬ ‫מאחורי משאית הבשר הענקית שבחוץ.‬
‫משאית הבשר? גנבנו אותה.‬
‫סליחה?‬
‫למה? שחררת איזה פלוץ שמנוני?‬
‫לא, לא שחררתי פלוץ שמנוני.‬
‫חשבתי ששמעתי שאמרת‬ ‫שגנבתם את משאית הבשר?‬
‫נכון.‬
‫ואז שמנו את הבשר במגדל מים ופוצצנו הכול.‬
‫אבל זו לא אשמתנו.‬
‫עשינו את זה כדי לנקום בעיר המחורבנת הזו.‬
‫וואו!‬
‫אתם פשוט אמרתם לנו הכול.‬
‫נפלא.‬
‫אנחנו צריכים ללכת.‬
‫אבל לא עלינו אפילו על אף מתקן.‬
‫בפעם הבאה.‬
‫היי! ספרו לחברים שלכם.‬
‫אבל רק לחברים עם יותר כסף מכם!‬
‫בוא, באבס. אני חושבת שיוצאים מכאן.‬
‫אין ממה לפחד.‬
‫ביש?‬
‫איזה מין חיות אלה?‬
‫היצורים המסכנים האלה נראים כל כך עצובים.‬
‫מה נראה לך שהם אומרים?‬
‫הצילו!‬ ‫-בבקשה, תעזרו לנו.‬
‫המפלצות המרושעות האלה כלאו אותנו כאן.‬
‫אם תוכלו לעזור לנו איכשהו, נודה לכם מאוד.‬
‫אני לא אוהבת את הכלוב הישן והמסריח הזה.‬
‫לעתים נדירות…‬
‫ביש?‬
‫ילדים רגישים מאוד, עם אמפתיה מפותחת…‬
‫את…?‬
‫מסוגלים להבין בעלי חיים.‬
‫כן!‬
‫רגע, אתם מבינים מה שאני אומרת?‬
‫אתם שומעים אותנו?‬
‫כן!‬ ‫-כן!‬
‫אלוהים!‬
‫אני עומד להתעלף! או אולי להקיא?‬
‫כן, בהחלט הולך לגלורון איזה פלורבנורבל.‬
‫אל תלגלורון עוד פלורבנורבל, מרטי.‬
‫פשוט תנשום ותגיד להם שלום.‬
‫שלום!‬ ‫-אל תצעק. הם ממש מולך.‬
‫אני מצטערת, הוא מוצף כרגע.‬
‫כולנו, כי פשוט… וואו!‬
‫זה בסדר. גם אני לא מאמינה.‬
‫אני בישה, וזה חבר שלי באבסי.‬
‫אני מנדי מוגל-בום,‬ ‫ואימא שלי היא מרי מוגל-בום,‬
‫ואבא שלי הוא מרטי מוגל-בום.‬
‫מוזמנים לקרוא לי ביג דדי.‬
‫אל תבקש מהם לקרוא לך ככה, מרטי. אלוהים.‬
‫אתם מצחיקים.‬
‫יש לי שאלה,‬ ‫והשאלה היא אם אתם יודעים איך לפתוח כלובים?‬
‫אנחנו תקועים בדבר הזה כבר שנים.‬
‫יש מפתח למנעול איפשהו בבית הזה,‬
‫אם יש סיכוי שתמצאו אותו?‬
‫כמובן. נמצא את המפתח ונשחרר אתכם משם.‬
‫אני מבטיחה.‬
‫כדאי שתסתלקו מכאן מיד.‬
‫מה? למה?‬
‫מה אתם עושים?‬ ‫-זוזו משם!‬
‫הדברים האלה הם הקורקבן שבקצפת של דה-בילנד.‬
‫גנבנו אותם מאומפה-לומפיה.‬
‫ואתם, תחזרו לבכות.‬
‫מה אתם עושים להם?‬
‫הם בוכים דמעות קסומות כשהם הפוכים,‬
‫והדמעות הקסומות שלהם הן מקור הכוח‬
‫שמפעיל את כל דה-בילנד.‬
‫אין לנו פה חשמל מהעיר.‬
‫אני יודע מה אתם חושבים.‬
‫הם יחטפו את מחלת הכווצת.‬
‫לא, כי אנחנו מכריחים אותם לעמוד על הראש‬ ‫רק שעה בכל פעם.‬
‫מה זה מחלת הכווצת?‬
‫מה יש לך, תחת במקום מוח?‬
‫מחלת הכווצת זה מה שקורה‬ ‫כשעומדים על הראש יותר מדי זמן.‬
‫אנחנו לא צריכים‬ ‫שהראשים שלהם יתכווצו לתוך הצוואר,‬
‫והצוואר יתכווץ לתוך הגוף,‬ ‫שיתכווץ להם לרגליים,‬
‫עד שתישאר רק שלולית גדולה של כלום.‬
‫אתם פשוט מרושעים.‬
‫כן, טוב, את מרושעת.‬
‫אתם תלכו מפה עכשיו,‬
‫אחרת אשתי המהממת‬ ‫תכניס אתכם לפאי עסיסי וטעים,‬
‫ותבשל אתכם לארוחת הערב שלנו!‬
‫אנחנו נחזור.‬
‫עופו מפה!‬
‫חכי, ביש, חכי!‬
‫מה נעשה לגבי המוגל-בומים המסכנים?‬
‫נשחרר אותם כשיעצרו את משפחת דה-ביל.‬ ‫-מה זאת אומרת? איך?‬
‫ייתכן שהקלטתי כל מילה שהם אמרו.‬
‫מה?‬
‫- מבזק חדשות -‬
‫כאן בוורלי אוניון, מדווחת לכם בשידור חי.‬
‫לצידי עומדת היתומה המקומית, בישה באלטי,‬
‫שהביאה לנו תיעוד מדהים‬
‫שצפוי לפתור תעלומה גדולה‬ ‫שמעסיקה את תושבי טריפרוט.‬
‫בישה?‬
‫כן, אז, מיס אוניון,‬
‫בית היתומים של טריפרוט, שם אני גרה,‬
‫עדיין מזוהם במי בשר,‬ ‫ואף אחד לא עשה שום דבר בנדון,‬
‫והחבר הכי טוב שלי,‬ ‫באבסי מאלץ', כמעט…‬
‫כל הכבוד, בישה.‬
‫בואו נצפה בצילומים המזעזעים‬ ‫מהמצלמה הנסתרת שלה.‬
‫משאית הבשר? גנבנו אותה.‬
‫סליחה?‬
‫למה? שחררת פלוץ שמנוני?‬ ‫-לא…‬
‫אישה! אנחנו בטלוויזיה!‬
‫כן, ואז שמנו את הבשר במגדל מים,‬
‫ופוצצנו הכול!‬
‫- מר וגברת דה-ביל -‬
‫כפי שניתן לראות, משפחת דה-ביל מודה‬
‫שביצעו את התקיפה הפרועה והנקניקית הזו.‬
‫- השתק -‬
‫אני נראית כל כך מזיעה!‬
‫"ואני נשמע כמו גאון‬
‫"גאון אמיתי‬
‫"וכל העולם יעריץ אותי כי אני ממש גאוני!"‬
‫ג'-ע'-ו'-ן'!‬
‫באים לתת לי תוכנית טלוויזיה משלי.‬
‫סוף סוף נהיה מפורסמים, אישה!‬
‫קדימה, חמודים. בשביל זה שילמתם.‬
‫מה נראה לך שאתה עושה…‬
‫למה?‬
‫אתה יודע מי אני?‬
‫אני סלבריטאית חשובה.‬
‫אני גאון!‬
‫קרדנזה אס דה-ביל וג׳יימס טי דה-ביל,‬
‫אתם עצורים בגין הצפה זדונית של טריפרוט‬ ‫בבשר נקניקיות נוזלי.‬
‫מר וגברת דה-ביל,‬ ‫תרצו לומר משהו לתושבי טריפרוט?‬
‫כן, אני רוצה לומר משהו.‬
‫אם הייתם תומכים בדה-בילנד,‬
‫אז החלומות של כל התושבים‬ ‫בעיירה המטופשת הזו היו מתגשמים!‬
‫טריפרוט הייתה יכולה להיות‬ ‫בירת הכיף העולמית.‬
‫וכולכם הייתם גרים בבועה של יוקרה.‬
‫הרסתם הכול, טריפרוט! הרסתם הכול!‬
‫לא היו צריכים לסגור את דה-בילנד!‬
‫זה פארק השעשועים היחיד בעולם, לעזאזל!‬
‫אתם לא שומעים?‬
‫זו אשמתך, ראש העיר ג'ון-ג'ון!‬
‫תפסיק לדחוף אותי!‬
‫גברת מוגל-בום אמרה איפה המפתח?‬
‫לדעתי נצטרך לחפש בכל המקום.‬
‫מפחיד פה.‬
‫ומסריח.‬
‫אחד מהדברים האלה מפתיע אותך?‬
‫לא, לא ממש.‬
‫החיות המסכנות האלה מתות?‬
‫כן.‬
‫כולן פוחלצו.‬
‫- העכברים המרוסקים -‬
‫מה לעזאזל…?‬
‫זה נשמע כאילו הוא מדבר הפוך.‬
‫או אולי צרפתית?‬
‫כדי להפוך להפך הגמור…‬ ‫תנו ליקוק, זה כל הסיפור!‬
‫אוקיי.‬
‫הנה, אני חושבת שאולי…‬
‫אני קרפד ירוק עם טעם מתוק,‬
‫וכדי להפוך להפך הגמור…‬ ‫תנו ליקוק, זה כל הסיפור!‬
‫אף פעם לא פגשתי קרפד מתוק.‬
‫אני מאומפה-לומפיה.‬
‫באתי לכאן עם החברים שלי,‬ ‫בני משפחת מוגל-בום.‬
‫אנחנו מכירים אותם.‬ ‫אנחנו נשחרר אותם מהכלוב.‬
‫בבקשה, שחררו גם אותי!‬
‫גברת דה-ביל ניסתה להפוך אותי לפוחלץ.‬
‫מאז אני תקוע בחדר הזה.‬
‫ואף אחד כאן לא מוכן ללקק לי את הבהונות.‬
‫ברור שנשחרר אותך.‬
‫אין לך מושג איפה המפתח‬ ‫לכלוב של המוגל-בומים, נכון?‬
‫לצערי, לא.‬
‫זה בסדר. גם אני לא יודע הרבה דברים.‬
‫כמו, למה גזרים גמדיים‬ ‫לא צריכים ללבוש חיתולים?‬
‫דיברנו על זה, באבס. אין להם ישבנים.‬
‫נוציא אותך מהדלת הראשית.‬
‫דה-ביל, שוחררתם בערבות.‬
‫אין לי מושג מי בכלל ישלם לנו ערבות.‬ ‫אני מכיר רק אותך.‬
‫ואני לא מחבבת אותך מספיק‬ ‫כדי לשחרר אותך בערבות.‬
‫הנה הם.‬ ‫-הם אלה מהטלוויזיה.‬
‫מר וגברת דה-ביל, אתם תקוותנו היחידה!‬ ‫אוהבים אתכם.‬
‫מה?‬
‫- דה-ביל! -‬
‫אתה בטח מבולבל.‬
‫אני באמת מבולבל.‬
‫לכן אמרתי, "אתה בטח מבולבל".‬
‫גם משפחת דה-ביל,‬
‫אבל אם אספר לך קצת על העיר שבה הם גרים,‬
‫זה יהיה הגיוני יותר.‬
‫טריפרוט הייתה פעם יעד פופולרי לחופשות,‬
‫והייתה ידועה כבירת הכיף העולמית.‬
‫אבל כשאגם טריפ התייבש,‬ ‫התיירים הפסיקו להגיע.‬
‫עסקים נסגרו.‬
‫אנשים איבדו את עבודתם,‬ ‫את כספם, את אורח החיים שלהם.‬
‫נואשים וחסרי מזל,‬
‫רבים היו מוכנים להאמין‬ ‫לכל מי שהציע להם ישועה.‬
‫היי, חנניאלה! ארוחת הערב מוכנה!‬
‫אוי, חנניאלה. זה היה הנקניק האחרון שלנו.‬
‫סליחה, אימא.‬
‫זה בסדר, מותק. זו לא הייתה אשמתך.‬
‫פשוט לחוץ לנו עם הכסף, מותק.‬
‫אם הייתם תומכים בדה-בילנד,‬
‫אז החלומות של כל התושבים‬ ‫בעיירה המטופשת הזו היו מתגשמים!‬
‫טריפרוט הייתה יכולה להיות‬ ‫בירת הכיף העולמית.‬
‫וכולכם הייתם גרים בבועה של יוקרה.‬
‫לא היו צריכים…‬
‫תבין, כשאתה מאוד רוצה להאמין במשהו…‬
‫קל מאוד לשכנע את עצמך שהוא אכן נכון.‬
‫שלום, מר וגברת דה-ביל.‬ ‫אני די דאמדי דאנגל.‬
‫ובעלי היקר…‬ ‫-הורביס דאנגל!‬
‫זה השם שלך, מותק.‬
‫הוא חושב שדה-בילנד יגרום לטריפרוט‬
‫לחזור להיות בירת הכיף העולמית.‬
‫ואני כזה…‬
‫כן, היא תמיד כזה…‬
‫אבל אני יותר כזה…‬
‫אז בכל אופן, התקשרנו לכמה חברים‬ ‫שיעזרו לשחרר אתכם בערבות.‬
‫כן, כי אם דה-בילנד זה דבר אמיתי,‬ ‫כולנו רוצים לקחת חלק.‬
‫גם אני רוצה לקחת חלק, גם כן.‬
‫שמעת את זה?‬
‫כן.‬
‫הייתי אומר שהגיע הזמן שנתחיל להבטיח הבטחות‬
‫שאין לנו שום כוונה לקיים.‬
‫כן, ידידיי, זה נכון.‬
‫אם נפתח מחדש את דה-בילנד, התיירות תחזור,‬
‫טריפרוט תשוב להיות בירת הכיף העולמית,‬
‫וכל בעיותיה של העיר ייפתרו.‬
‫אבל שום דבר לא יקרה בלי דבר אחד קטן.‬
‫הכסף שלכם.‬
‫ולכן יש לנו יופי של עסקה בשבילכם.‬
‫אם תשקיעו רק 1,000 דולר,‬
‫אנחנו מבטיחים לכם מיליארד דולר‬
‫כשהפארק ייפתח.‬
‫לכל הרוחות.‬
‫זאת עסקה מעולה.‬
‫כן, פשוט נמשוך מהחיסכון של חנניאלה לקולג'.‬
‫אימא, אבא, אפשר רגע מזמנכם?‬
‫ברור לחלוטין שהכול שקר.‬
‫חנניאלה, את פשוט צעירה מכדי להבין‬
‫שמשפחת דה-ביל‬ ‫עומדת להגשים את כל חלומותינו.‬
‫תודה, מר וגברת דה-ביל!‬
‫מיליארד בשבילך!‬ ‫-אני רוצה מיליארד!‬
‫מיליארד בשבילך! מיליארד!‬
‫- מיועד להריסה -‬
‫חלום דה-בילנד שלנו עומד להתגשם.‬
‫הם אוהבים אותי. הם באמת אוהבים אותי.‬
‫הרשי לי לפתוח לך את הדלת.‬
‫מה יש לאנשים האלה עם אסלות?‬
‫אולי יש להם שלפוחיות קטנות‬
‫וצריכים ללכת לפעמים באמצע הלילה.‬
‫יו-הו! ארוחת הערב החגיגית שלנו‬ ‫כמעט מוכנה, ג'ימי.‬
‫זה סוג חדש ומיוחד של ספגטי‬ ‫לבחור המיוחד שלי.‬
‫תאכל את זה עכשיו, כל עוד זה חם.‬
‫חם.‬
‫כן, זה רך כזה,‬ ‫עם נגיעות של טעם מריר במיוחד.‬
‫אתה רוצה לדעת למה הספגטי שלך רך?‬
‫למה?‬
‫ולמה יש לו טעם מר?‬
‫למה?‬
‫כי אלה תולעים! אתה אוכל תולעים!‬
‫אוקיי.‬
‫אם הייתי מפתח,‬ ‫אולי הייתי מתחבא מתחת לכרית?‬
‫משנה קול 30,000? מה…‬
‫הדבר הזה עושה?‬
‫וואו, זה ממש מוזר.‬
‫אלה הדה-בילים?‬
‫לא יכול להיות. הם בטח כבר בכלא.‬
‫זה היה יום ארוך.‬
‫אני עייפה.‬
‫בואי נלך לישון וזהו.‬
‫מה ל…? מה קורה פה?‬
‫אוי, לא!‬
‫זה לא טוב.‬
‫הם כן בבית,‬
‫ועכשיו הם יכניסו אותנו לפאי ויאכלו אותנו.‬
‫ביש!‬ ‫-תתכופף!‬
‫אנחנו בסדר, באבס. אנחנו בסדר.‬
‫המפתח.‬
‫הוא בזקן שלו.‬
‫מה את עושה, אישה?‬
‫קדימה, באבס. נזוז.‬
‫היי, מה…‬ ‫-אלה הילדים האלה.‬
‫קדימה!‬
‫מצאנו את המפתח!‬
‫אלוהים, באמת?‬ ‫-לא נכון!‬
‫אתם הגיבורים שלי!‬
‫קדימה.‬
‫אני אשים אתכם בפאי‬ ‫ואבשל אתכם לארוחת ערב!‬
‫לכו. אתם חייבים לזוז.‬ ‫-אין מצב. נחלץ אתכם.‬
‫לא תוכלו לעשות את זה מתוך פאי.‬
‫מהר, ביש!‬ ‫-לכו. שלא יתפסו אתכם.‬
‫המפלצות האלה יהרגו אתכם.‬ ‫-"להרוג" זה שלילי.‬
‫קדימה, ביש. מהר.‬
‫תצילו את עצמכם.‬ ‫-מהר!‬
‫זוזו!‬
‫קדימה!‬
‫תפסתי אותך.‬ ‫-הצילו!‬
‫היי, מרי, נראה לי שזה מספיק.‬
‫טוב, כן, עוד אחד. טוב, רק עוד אחד.‬
‫קדימה, בואו נזוז!‬
‫קדימה!‬
‫הם גונבים את המוגל-בומים הגנובים שלנו!‬
‫"יש שוב… קשת… בענן…"‬
‫אלוהים!‬
‫היי, מר מפיצקי. הכול בסדר.‬
‫מה שלא תעשה,‬ ‫אל תפתח את הדלת לדה-בילים.‬
‫אין בעיה, בישה.‬ ‫לא לפתוח את הדלת לדה-דבילים.‬
‫ברוכים הבאים לבית היתומים של טריפרוט.‬
‫איך אוכל לעזור לכם?‬
‫איפה הם?‬
‫איפה מי?‬
‫אתה מנסה להצחיק?‬
‫לא, אני בספק.‬
‫אימא שלי תמיד אמרה‬ ‫שהייתי ילד ממש חסר חוש הומור.‬
‫בכל אופן, אני בורל מפיצקי.‬
‫ולא משנה מה אתם צריכים,‬ ‫אני בטוח שנוכל לדבר על זה‬
‫כמו אנשים בוגרים על קציץ בקר חם‬
‫ותרסיס גבינה.‬
‫בישה, הוא נתן להם להיכנס,‬ ‫והוא הציע להם גבינה!‬
‫אנחנו עומדים למות!‬
‫אף אחד לא ימות, הרולד. פשוט… בלי לחץ.‬ ‫-אבל הרולד אמר לנו להיכנס ללחץ.‬
‫טונה, הרולד, תביאו את הקוביות.‬
‫כל השאר, בריסטולים וצבעים עכשיו.‬
‫אין בעיה, בישה.‬
‫בחיי.‬
‫אז עם מה בדיוק אפשר לעזור,‬ ‫מר וגברת דה-ביל?‬
‫הפרחחים שלך גנבו לנו את המוגל-בומים.‬
‫סליחה, מי גנב את מה?‬
‫היצורים שהדמעות שלהם‬ ‫הם מקור הכוח לפארק השעשועים שלנו.‬
‫אתה יודע שדה-בילנד לא פועל‬ ‫בלי המוגל-בומים.‬
‫כן, אני שומע מילים שיוצאות לכם מהפה,‬
‫אבל אני לא מבין למה הכוונה.‬
‫אם לא תיתן לנו את המוגל-בומים,‬
‫תצטרך לשלם לנו.‬
‫החיות האלה שוות מיליארד דולר.‬
‫יש לי מחסור קל במזומנים כרגע.‬
‫ההשקעות שלי הן בעיקר רגשיות.‬
‫אם כך, תן לנו חלק מהרכוש שלך.‬
‫ניקח…‬
‫את הנעליים, את החולצה,‬ ‫את המכנסיים ו… את השעון.‬
‫אבל הוא היה שייך לאבי שמת בטרם עת.‬
‫אם זה בטרם עת,‬ ‫זה כנראה לא היה שעון טוב במיוחד.‬
‫תן.‬
‫אל תחזור, או שניקח את התחתונים.‬
‫היי! ואת הגרב!‬
‫אני שמח שהחלטתי ללבוש תחתונים הבוקר.‬
‫"יש שוב… קשת… בענן…"‬
‫גם אתה. טו-טוט!‬
‫תמצא עבודה!‬ ‫-אלוהים.‬
‫מר מפיצקי שוב נשאר בלי מכנסיים!‬
‫ברור. קדימה, כולם. מהר!‬
‫אוקיי.‬
‫מהר, הרולד.‬ ‫-קדימה! רוצו!‬
‫לתפוס עמדות, עכשיו!‬
‫קדימה. השרפה הזו…‬
‫בחזה שלך היא טבעית.‬
‫בסדר, פרחחים. אנחנו רוצים את מה ששלנו.‬ ‫-תודה לאל שבאתם.‬
‫הם ברחו דרך הדלת הזאת.‬ ‫-הם יצורים ערמומיים.‬
‫זוז! למה אתה מחכה?‬
‫אני חייבת להודות, התעלול הזה היה די מבריק.‬
‫ומקצועי.‬
‫אאוץ'!‬
‫אתם בסדר?‬
‫מנוולים קטנים!‬
‫אני חייבת לנעול את הדלת.‬
‫מצטער. זו אשמתי.‬
‫שוב אני מתחיל, מר פטפוטצקי.‬
‫היי, ילדה קטנה.‬
‫את טובה.‬
‫את טובה מאוד.‬
‫עבדת עלינו עם המצלמה. עצרו אותנו.‬
‫ואז גנבת את המוגל-בומים הגנובים שלנו.‬
‫ואז עבדת עלינו עם הדלת המזויפת.‬
‫את דה-בילית לעתיד, לא פחות ולא יותר.‬
‫באמת?‬
‫כן, יש לנו הצעה מיוחדת בשבילך.‬
‫אמיתי לגמרי. בלי טריקים.‬
‫אנחנו זזים אחורה. את רואה?‬
‫אל תחשבי אפילו לבטוח בהם.‬
‫לא. אני על זה.‬
‫אני בסדר.‬
‫אז מה ההצעה המיוחדת הזו?‬
‫אנחנו… רוצים להתאמץ אותך.‬
‫להתאמץ אותי?‬
‫כן, את יודעת,‬ ‫שתהיי התינוקת הקטנה והמתוקה שלנו.‬
‫את רק צריכה להחזיר לנו את המוגל-בומים.‬
‫ואז נוכל לפתוח את פארק השעשועים שלנו,‬ ‫ולהפוך למשפחה מאושרת, כל החבילה.‬
‫כן…‬
‫לא.‬
‫היי, ילדה כמוך צריכה לשמוח‬ ‫שמישהו רוצה אותך,‬
‫אחרי שזרקו אותך כאן‬ ‫כמו צלחת של שאריות מעופשות.‬
‫לא זרקו אותי כאן.‬ ‫ההורים שלי יחזרו לקחת אותי.‬
‫היא חושבת שהם חוזרים!‬
‫זה הדבר הכי מצחיק ששמעתי בחיים!‬
‫העניין הוא, ילדה,‬ ‫שההורים העלובים שלי נטשו אותי בקרקס.‬
‫וההורים שלי נטשו אותי באולם באולינג.‬
‫אז את מבינה, את באמת כמונו.‬
‫רק קטנה יותר ופחות חכמה.‬
‫אני בחיים לא אהיה כמוכם.‬
‫בחיים לא אמסור את המוגל-בומים,‬ ‫ובית היתומים הזה שייך לטריפרוט.‬
‫אז אלא אם כן אתם ראש העיר המסריח,‬
‫שלא תעזו להיכנס!‬
‫הנה היא,‬
‫הרקדנית הגדולה ביותר בתולדות אומפה-לומפיה,‬
‫מנדי מוגל-בום!‬
‫לילה ראשון של חופש!‬
‫אני כל כך מאושרת, אני יכולה פשוט…‬
‫יש!‬
‫מה לכל הרוחות…?‬
‫בני אדם לא זוהרים?‬
‫כאילו, ברור שלא… כשקוצרים לך את הדמעות‬
‫כדי להפעיל פארק שעשועים, כאילו, דה.‬
‫אבל חוץ מזה, אתם זוהרים, נכון?‬
‫לא נראה לי שאני זוהר.‬
‫כל יום לומדים משהו חדש.‬ ‫-אימא!‬
‫קדימה, הרולד!‬
‫אל תיתני לדה-בילים להיכנס לך לראש.‬
‫הוצאת אותנו מהכלוב הזה, בישה.‬
‫ניצחנו.‬
‫כן!‬
‫בישה! אנחנו חופשיים!‬
‫קדימה, תרקדי איתי! אנחנו חופשיים!‬
‫בזמן שהילדים והמוגל-בומים חגגו,‬
‫הדה-בילים זממו,‬
‫ורקמו מזימה שבימים הבאים‬
‫תוביל להשלכות הרסניות ביותר‬
‫על העיר טריפרוט ועל גיבורינו.‬
‫מתנגדיי טוענים שאני חלש עם פשיעה.‬
‫שהרסתי את הכלכלה.‬
‫אני אומר שאף אחד לא מתמודד מולי.‬
‫אז כשתצביעו לראשות העיר,‬
‫אל תשכחו, הצבעה לג'ון-ג'ון‬ ‫זו הצבעה לכיף-כיף.‬
‫מרי! בואי הנה מיד! מהר, בבקשה!‬
‫תראי, יש להם חלון כזה שמראה עולם‬
‫שבו איש קטן מקבל מקל מאיש אחר,‬
‫והוא חובט בעיגול לבן.‬
‫וכל האנשים הזעירים‬ ‫שחיים בעולם הקטן הזה מוחאים כפיים.‬
‫חבטה טובה, חבר!‬
‫זה משחק שנקרא גולף.‬
‫כן, וזו טלוויזיה, מר מ'.‬
‫אפשר להעביר ערוצים‬ ‫ולצפות בכל מיני דברים.‬
‫- עימות -‬
‫ברוכים הבאים לעימות לראשות העיר טריפרוט.‬
‫אני בוורלי אוניון.‬
‫בנוסף לראש העיר וויין ג׳ון ג׳ון-ג׳ון,‬ ‫שהיה עד עכשיו לבד במרוץ,‬
‫יש לנו שתי תוספות של הרגע האחרון למרוץ.‬
‫גברת קרדנזה דה-ביל ומר ג'ים דה-ביל.‬
‫הכלכלה, הפשע…‬
‫הדה-בילים מתמודדים על ראשות העיר?‬
‫וואו… זה בטח לא מבשר טובות לאף אחד.‬
‫מה לכל הרוחות?‬ ‫-אבא שלי מקיא כדורי לחץ לפעמים.‬
‫אוקיי.‬
‫המונח המדעי הוא לגנרבל פלורבנורבל.‬
‫זה פשוט משהו שקורה כשאני קצת לחוץ.‬
‫אל תדאג, מר מ'.‬
‫מבוגרים הם טיפשים,‬ ‫אבל לא מספיק בשביל להצביע לדה-ביל.‬
‫תודה שבאתם לאימות שלי.‬
‫אני צריכה לרוץ לשירותים.‬ ‫אני כבר חוזרת, באב.‬
‫אני אהיה מלך טריפרוט.‬
‫אז אני אדבר קודם, ואת תהיי האחרונה שתקשיב.‬
‫מר דה-ביל,‬ ‫מה תעשה אם תהיה ראש העיר של טריפרוט?‬
‫אני שמח ששאלת.‬ ‫הרשי לי להראות לך את השילשולציה שלי.‬
‫סליחה?‬
‫עשיתי שילשולציה, ואני רוצה להראות לך.‬
‫בבקשה, לא.‬
‫יש לי שילשולציה.‬
‫סימולציה.‬ ‫-מה?‬
‫"יש לי סימולציה."‬
‫זה מגעיל,‬
‫וסוד שעדיף שיישאר בינך, הישבן שלך, והאסלה.‬
‫זה שילשולציה,‬
‫של פארק השעשועים הטוב בעולם, דה-בילנד.‬
‫מר דה-ביל מאוד אוהב לדבר‬ ‫על השילשולציה שלו.‬
‫אבל הוא לא מדבר על זה‬
‫שדה-בילנד לא יוכל להיפתח מחדש‬ ‫בלי המוגל-בומים‬
‫שנגנבו על ידי הילדה הזו.‬
‫כשאהיה ראשת העיר,‬ ‫אני אקח חזרה את המוגל-בומים,‬
‫אהפוך שוב את טריפרוט לבירת הכיף העולמית,‬
‫ואהפוך את כל מי שהצביע לי למיליארדר!‬
‫מתה עלייך, גברת דה-ביל.‬
‫גם אני!‬
‫אנשים, בבקשה.‬
‫אתם באמת חושבים שהמוגל-בומים האלה‬
‫יהפכו שוב את טריפרוט לבירת הכיף העולמית?‬
‫אני לא.‬
‫בעצם, אם תשאלו אותי,‬
‫יש רק מועמד אחד‬ ‫שיודע דבר או שניים על כיף-כיף,‬
‫וקוראים לו ג'ון-ג'ון.‬
‫אז למה המועמד הזה לא אכל מעוגת הטריפרוט?‬
‫מה?‬
‫תנו לי.‬
‫אני אוכל מהעוגה,‬
‫ולו רק כדי להוכיח שאכפת לי יותר מטריפרוט.‬
‫נו, באמת.‬
‫האנשים הטובים האלה‬ ‫יודעים שטריפורט היא כל חיי.‬
‫ועכשיו אני גם אוכל אותה!‬
‫כן! הוא אוכל את העוגה!‬
‫הוא בטח ממש אוהב את טריפרוט.‬
‫טעים!‬
‫טריפרוט!‬
‫תפסיקו את העימות הזה!‬
‫מי זאת?‬ ‫-היי!‬
‫זו הילדה שגנבה את המוגל-בומים!‬
‫בוז!‬ ‫-בבקשה תפסיקו.‬
‫למעשה, אני שחררתי את המוגל-בומים.‬
‫ואני לעולם לא אתן‬ ‫לדה-בילים לקחת אותם בחזרה.‬
‫מה היא עושה?‬
‫באמת חשבתי שהיא בשירותים הרבה זמן.‬
‫רואים? היא מודה בזה.‬
‫היא לא מחזירה את המוגל-בומים‬
‫כי לא אכפת לה מכם.‬
‫וזה מהאנשים‬ ‫שזיהמו את טריפרוט בבשר נקניקיות?‬
‫והיינו עושים את זה שוב‬ ‫אם זה יעזור להציל את העיר הנפלאה הזו.‬
‫זה בכלל לא הגיוני.‬
‫את לא הגיונית.‬
‫אבל את יודעת מה כן? קצת מהקסם הישן.‬
‫מה לכל ה…‬
‫"שתחזיר את הכול!"‬
‫למה את שרה?‬
‫"ואז הפארק ייפתח כבר‬
‫"נשמח אז כולנו"‬
‫כן!‬
‫"אך היא גרמה לנו לצער!"‬
‫את לא אמיתית.‬
‫"ורק אל תשכחו זאת…!"‬
‫מה קורה לי?‬
‫"הרי הבטחנו… לתושבים"‬
‫אבל זה הכול שקר!‬
‫"את… המיליארדים!"‬
‫זה עדיין אחלה דיל!‬
‫"רק בגללה לא מקיימים!"‬
‫הצילו!‬
‫"הבעיה ברורה כשמש‬
‫"אוי ואבוי!‬
‫"גנבת כזו"‬
‫אני ממש לא…‬
‫"היא מתעקשת… אנחנו רעים, אך…"‬
‫כן!‬
‫"כל הרוע… הוא פה!‬
‫"הוא פה! הוא פה-פה-פה!"‬
‫אני לא מרגיש כל כך טוב.‬
‫"הוא פה‬
‫"הוא פה-פה-פה‬
‫"הוא פה!‬
‫"הוא פה-פה-פה!‬
‫"הוא פה!‬
‫"הוא פה-פה-פה!‬
‫"הוא פה‬
‫"הוא פה-פה-פה!‬
‫"הוא פה"‬
‫רוצים את דה-בילנד!‬
‫תחזירי את המוגל-בומים!‬
‫"הוא פה!‬
‫"הוא פה-פה-פה!‬
‫"הוא פה!"‬
‫אני מרגיש שעומד לקרות משהו…‬
‫"הוא פה‬
‫"הוא פה-פה-פה!‬
‫"הוא פה!‬
‫"הוא פה-פה-פה!‬
‫"הוא פה!"‬
‫הצבעה לג'ון-ג'ון היא הצבעה לכיף-כיף!‬
‫זה שורף!‬
‫- מיד נשוב לשידור -‬
‫אימא, לאיש הזה…‬
‫כן, מותק.‬
‫הישבן שלו התפוצץ.‬
‫אז מה קרה אחר כך?‬
‫הנה, אבא. תשתה קצת תה ירוקת.‬
‫זה ירגיע אותך.‬
‫באבסי, אתה רואה אותה?‬
‫עוד לא. את רואה אותה, גברת מ'?‬
‫הנה היא.‬
‫בישה!‬
‫את בסדר?‬ ‫-אני בסדר גמור.‬
‫בישה חזרה! היא בסדר!‬
‫את לא בסדר. תראי אותך, את רועדת.‬
‫אני מודה שזה לא פשוט‬ ‫שהדה-בילים מאשימים אותי שהרסתי את העיר,‬
‫ואז שחבורה של מבוגרים תכעס עליי,‬
‫ואז שישבן של מישהו התפוצץ לידי.‬
‫אבל חוץ מזה, אני…‬
‫מה קרה כאן? יש לך חתך.‬
‫זה כלום, אני בסדר.‬
‫שככה יהיה לי טוב, ילדה,‬ ‫אם תגידי שאת בסדר עוד פעם אחת,‬
‫אצטרך ללעוס לך את המרפקים.‬
‫את חושבת שאני צוחקת?‬ ‫תראי את השיניים האלה.‬
‫הנה, אני אנקה לך את זה.‬
‫וואו! מה ל…‬
‫אוי, תירגעי.‬
‫לרוק של מוגל-בומים יש סגולות ריפוי.‬
‫תראי מה זה.‬ ‫-מה?‬
‫כרגע נתת למישהו לעזור לך,‬ ‫והעולם עדיין מסתובב.‬
‫חה חה.‬
‫למה את מרגישה שאת צריכה לעשות הכול לבד?‬
‫אני שוכבת ערה כל לילה במשך שעות,‬
‫וחושבת על כל הדברים שלא סידרתי.‬
‫לא אימצו את באבסי.‬ ‫לא עצרתי את הדה-בילים.‬
‫בישה, זה לא תפקידך…‬
‫אני יודעת.‬
‫אבל אני מרגישה שאם אוכל להוכיח‬ ‫שאני באמת שווה משהו,‬
‫שאולי איכשהו…‬
‫אני יודעת שזה לא הגיוני, אבל אולי איכשהו‬
‫ההורים שלי ישמעו כמה שאני ילדה טובה,‬
‫ואולי הם סוף סוף יאהבו אותי מספיק‬ ‫בשביל לחזור לקחת אותי.‬
‫זה טיפשי, אני יודעת.‬
‫זה לא טיפשי.‬
‫חשבת פעם שאולי הם השאירו אותך כאן‬
‫כי הם אהבו אותך,‬
‫ומסיבה כלשהי, הם פשוט לא יכלו לטפל בך?‬
‫בכל אופן,‬
‫את מוקפת באנשים שאוהבים אותך ללא תנאי,‬
‫ושיטרפו את המרפקים שלך‬ ‫אם תנסי להציל את המצב שוב לבד.‬
‫כדאי שאשכיב את הילדים לישון.‬
‫אחרי היום שעברת, אולי תיתני לי לטפל בזה?‬
‫אימא ואבא שלי‬
‫באו מאי קסום כזה בשם אומפה-לומפיה,‬
‫שהוא המקום הכי הכי אלים בכל העולם.‬
‫ואימא של אימא שלי הייתה שרה לה שיר ערש‬
‫על מפלצות שיזללו לך את הפרצוף‬ ‫ויקרעו לך את המעיים וכזה.‬
‫זה השיר הכי אהוב עליי.‬
‫"עולם מפחיד‬
‫"וכה נורא‬
‫"כל יום בו‬
‫"סיפור אימה‬
‫"בכי, סבל‬
‫"שאגות…‬
‫"אלו חיינו…‬
‫"מה לעשות?‬
‫"אך… אם רק תחלמי, תהיי חופשיה‬
‫"בחלום את תראי…‬
‫"גם אם רק לשנייה‬
‫"תעצמי עיניים ותראי‬
‫"חיוך של פרחים‬
‫"זריחת החמה‬
‫"עלייך אשמור - ילדה!‬
‫"אם רק תחלמי‬
‫"תהיי חופשיה‬
‫"בחלום את תראי‬
‫"גם אם רק לשנייה‬
‫"חיוך של פרחים‬
‫"זריחת החמה‬
‫"עלייך אשמור - ילדה!"‬
‫אני בקופסה ולא יכול לצאת!‬
‫היכון…‬
‫לכוון…‬
‫היי, מה אתה עושה?‬
‫אש!‬
‫תפסיק!‬
‫כראשי העיר טריפרוט,‬
‫אנחנו מכריזים מלחמה‬ ‫עלייך ועל בית היתומטומים המטופש שלך.‬
‫אתם לא ראשי העיר טריפרוט.‬
‫כן, אנחנו כן.‬
‫וויין ג'ון "חסר הישבן" ג'ון-ג'ון‬ ‫הפסיד בבחירות,‬
‫ואני ומר דה-ביל קיבלנו את אותו מספר קולות,‬
‫אז העיירה הסתומה הזאת‬ ‫מינתה אותנו לראשי עיר יחד.‬
‫והנה ההוכחה,‬ ‫כתר אמיתי לחלוטין, לא תוצרת בית, נשבע,‬
‫וכפכפי הזהב המלכותיים האלה.‬
‫עכשיו תחזירו לנו מיד את המוגל-בומים שלנו!‬
‫אני ממש מפחדת.‬
‫אין ממה לפחד…‬
‫מנדי.‬
‫אש!‬
‫תעלו לגג.‬
‫תוכלו לברוח משם, והם לא יראו אתכם.‬
‫וניתן להם לפגוע בכם?‬
‫את היית שם בשבילנו. אנחנו לא ננטוש אותך.‬
‫אני יודעת שנוכל לנצח אותם אם נעבוד יחד.‬
‫כן.‬
‫חלקנו נועיל יותר מאחרים, אבל…‬
‫רגע, מר מ', כמה מהדברים האלה אתה יכול…‬
‫"לעשות" זאת המילה הנכונה?‬
‫נגמר הזמן, עכברושי ביצה חצופים שכמוכם!‬
‫לטובת העיר טריפרוט ולטובת דה-בילנד,‬
‫לכו להביא את המוגל-בומים!‬
‫תנו את המוגל-בומים!‬
‫גם אני רוצה את המוגל-בומים!‬
‫אימא, אבא, לא יפה לעשות דבר כזה!‬
‫אני רוצה וצריך את המוגל-בומים!‬
‫היכון, כוון, אש!‬
‫אש!‬
‫נחשים.‬ ‫-עכבישים.‬
‫רופא השיניים.‬ ‫-פנטומימאים.‬
‫ליצנים מפחידים.‬ ‫-קנידים מרושעים.‬
‫מסטיק בשיער.‬
‫לשכוח מכנסיים כשהולכים לבי"ס.‬
‫אני פשוט… אני חש חרדה על החרדה שלי.‬
‫אתה יודע מה גורם לי לחרדה, מרטי?‬ ‫המחשבה לחזור לכלוב.‬
‫- ד-ווקא ה-ם‬ ‫ב-ואו י-חד ל-נצח -‬
‫מה לכל ה…?‬
‫תודה על שירותך!‬
‫מה לעזאזל הדברים האלה?‬
‫תחזרו! לא אמרו לכם שאפשר ללכת!‬
‫פחדנים!‬
‫טאצ'דאון!‬ ‫-יש!‬
‫יש!‬
‫בישה!‬
‫מה קרה, באב?‬
‫מר מפיצקי, אל תיתן להם להיכנס!‬
‫זוז מהדרך, מפליצקי.‬
‫אנחנו יודעים שהמוגל-בומים כאן,‬ ‫אז תן להיכנס.‬
‫לתת לכם להיכנס?‬
‫לא.‬
‫אני לא חושב שנעשה את זה היום.‬
‫אם נראה לכם שתיכנסו לבית היתומים הזה,‬
‫אני אומר, לא כשאני דופק שעון.‬
‫בעיקר כי לקחתם לי את השעון שלי,‬ ‫אבל בכל אופן,‬
‫לא כשאני דופק שעון!‬
‫זה לא נגמר.‬
‫אני חושב שכן.‬
‫אנחנו נחזור.‬
‫ומפיצקי מרביצקי!‬
‫וואו, מר מפיצקי!‬
‫מר מפיצקי.‬
‫ליקקת את הבהונות של הקרפד הירוק?‬
‫אני מניח שכן.‬ ‫אף פעם לא ניהלתי שיחה עם קרפד.‬
‫שמעתי אותו וחשבתי שזה נשמע מעניין,‬
‫אז ליקקתי את הבהונות.‬
‫וברגע שעשיתי את זה, הרגשתי זעם כזה‬
‫והמון עוצמה.‬ ‫-ההפך ממך?‬
‫כן, אני מניח שזה מסכם את העניין.‬ ‫-זה הגיוני.‬
‫הוא קרפד קסום מאומפה-לומפיה.‬
‫מהומה הערב בטריפרוט,‬
‫כשראש העיר לשעבר, וויין ג׳ון ג׳ון-ג׳ון,‬
‫מתאושש מניתוח חירום להחלפת תחת.‬
‫בינתיים, ראשי העיר החדשים של טריפרוט‬ ‫קרדנזה וג'ים דה-ביל,‬
‫הכריזו מלחמה‬ ‫על כמה ילדים יתומים מקומיים והפסידו.‬
‫- לוזרים! -‬
‫הצעירים המנצחים‬ ‫חבים תודה ליתומה אמיצה אחת.‬
‫בישה באלטי.‬
‫משפחת מוגל-בום נמצאת תחת חסותי,‬
‫אז כל עוד אני כאן,‬
‫כף רגלם של הדה-בילים‬ ‫לא תדרוך בבית היתומים הזה,‬
‫ופארק דה-בילנד בחיים לא ייפתח.‬
‫הפרחחית הקטנה הזאת הורסת לנו את החיים!‬
‫מה אתה עושה שם, לכל הרוחות?‬
‫משחק עם השילשולציה שלי.‬
‫נראה לך שאם תשחק בשילשולציה שלך,‬
‫זה מה שיחזיר לנו את המוגל-בומים?‬
‫אתה יודע איך הילדה הזו פועלת.‬ ‫היא ערמומית כמו דג.‬
‫היא בחיים לא תכניס אותנו לבית היתומים.‬
‫אוי, מסכנה עלובה שכמוך.‬
‫מי אמר משהו על להיכנס לשם?‬
‫- דה-בילנד -‬
‫קדימה. מספיק לנקות, בישה.‬ ‫כל השאר ישנים שם למעלה.‬
‫אני באמת לא ממש עייפה.‬
‫אז אקח את המשמרת הראשונה.‬
‫טוב, אבל אם את רוצה לשמור‬ ‫על המרפקים האלה, חזרי אחריי.‬
‫"אני אפעיל את האזעקה‬ ‫אם אראה את הדה-בילים,‬
‫"ולא משנה מה, לא אעשה את זה לבד."‬
‫אני לא אעשה את זה לבד,‬
‫ואני מבטיחה שאפעיל את האזעקה אם אראה אותם.‬
‫לבי הוא דלת,‬
‫והאהבה שלי יוצאת אל העולם דרך דלת הלב.‬
‫מה?‬
‫את אמורה לחזור גם אחריי.‬
‫נראה לי שאני מסודרת.‬
‫טוב, אולי פשוט תעשי את זה.‬
‫דלת הלב שלי תישאר פתוחה‬
‫לקבל את אהבתם של אחרים.‬
‫דלת הלב שלי תישאר פתוחה‬ ‫לקבל את אהבתם של אחרים.‬
‫כי מגיע לי שיאהבו אותי.‬
‫- מספר חסום -‬
‫הלו?‬ ‫-בישה, את לא תאמיני!‬
‫מר מפיצקי? איפה אתה?‬
‫אני עם ההורים שלך.‬
‫מה?‬ ‫-כן, הם ראו אותך בחדשות.‬
‫הם ממש רוצים לפגוש אותך.‬
‫אני איתם עכשיו,‬
‫באולם הבאולינג בדרך טריקריסט.‬
‫הם נראים כמו אנשים ממש טובים, בישה.‬
‫באמת.‬
‫לא, בישה! לא!‬
‫זה תכסיס, נכון?‬
‫תגידי לי שהיא לא תיפול בפח, אימא.‬
‫אני לא יכולה.‬
‫תזכור, כשאתה רוצה נואשות שמשהו יהיה נכון…‬
‫קל לך לשכנע את עצמך שזה באמת נכון…‬
‫גם אם זה לא.‬
‫אימא! אבא! אני כאן!‬
‫אני לא מאמינה שחזרתם.‬
‫- טריפ'נ'בול -‬
‫אני לא מאמינה שחזרתם.‬
‫הם לא יחזרו לעולם.‬
‫אני לא מאמינה שהיא נפלה בפח.‬
‫משנה הקול 30,000…‬
‫עושה זאת שוב.‬
‫ידעתי שאם תשמעי את הקול של מפיצקי הסתום,‬ ‫תאמיני לכול.‬
‫וזה מה שעשית.‬
‫עכשיו בוא נלך לקחת את המוגל-בומים.‬
‫לא!‬
‫- דבק-חבק -‬
‫מה קורה פה?‬
‫זאת רעידת אדמה? איפה בישה?‬
‫קדימה, דה-ביליסטים!‬
‫קצת חשיבה של אספסוף, ואנחנו מזיזים הרים!‬
‫הופה, דחוף! הופה, דחוף!‬
‫הופה, דחוף!!‬
‫הופה, דחוף!‬
‫דחוף!‬
‫הופה, דחוף!‬
‫הדביקו את החלון!‬
‫גם את זה. אנחנו לכודים!‬
‫הופה, דחוף!‬
‫אימא!‬
‫הצילו!‬
‫הופה, דחוף!‬
‫היי! חכו לי!‬
‫התחנה הבאה, דה-בילנד!‬
‫לא!‬
‫מה קרה? איך?‬
‫גברת מ'? באבסי?‬
‫מר מפיצקי? יש פה מישהו?‬
‫מה עוללתי?‬
‫איך יכולת להאמין לזה, אידיוטית?‬
‫אידיוטית.‬
‫אני כל כך שונאת את הדה-בילים!‬
‫מה קרה? איך…?‬
‫הדה-בילים גנבו את בית היתומים.‬
‫ניסיתי לעצור בעדם,‬ ‫אבל אישה בעטה בי במגפי ג'ינס.‬
‫זה בכלל לא עצר אותה.‬
‫תפסתי את מגף הג'ינס שלה.‬
‫היא טלטלה אותי, ניסתה לדרוך עליי.‬
‫איזו בושה.‬
‫מגף ג'ינס בעט בי.‬
‫הכול באשמתי.‬
‫הייתי אמורה לשמור, אבל נטשתי את כולם כי…‬
‫אני כזאת מטומטמת!‬
‫חשבתי שהוריי באמת חזרו לקחת אותי.‬
‫איך הלשון שלך כזאת…?‬
‫בטח ליקקת את הבהונות שלי בלי שידעתי,‬
‫כי את מדברת הפוך.‬
‫תתאפסי על עצמך, ילד.‬ ‫המשפחה שלך זקוקה לך.‬
‫איזו משפחה?‬
‫זה לא ברור שאין לי משפחה?‬
‫רק רגע!‬ ‫אם אין לך משפחה, אז איך את קוראת לבאבסי?‬
‫או למוגל-בומים? או לי?‬
‫איך את קוראת לבחור הקירח,‬ ‫עם המכנסיים הגבוהים,‬
‫שמדבר הרבה על אימא שלו?‬
‫אני קוראת לו, מר מפיצקי.‬
‫את קוראת לו מר מפיצקי.‬
‫איך שאני רואה את זה,‬ ‫משפחה היא יותר מקשר דם.‬
‫זה מי שאכפת לך ממנו, ומי שאכפת לו ממך,‬
‫ומתייחס אלייך באהבה וטוב לב ואמפתיה.‬
‫אתה צודק.‬
‫הדה-בילים פגעו במשפחה שלנו.‬ ‫עכשיו הגיע הזמן לפגוע בהם.‬
‫"כיף וריגוש עשו כאן ילד!‬
‫"דה-בילנד שמו! שמחה גדולה!"‬
‫ברוכים הבאים, דה-ביליסטים,‬
‫לפתיחה המחודשת של דה-בילנד!‬
‫אנחנו גדולים וטובים מתמיד!‬
‫"שמחה גדולה!"‬
‫עכשיו תוכלו לבזבז את הערב והכסף שלכם‬
‫במלון הספא היוקרתי של דה-בילנד!‬
‫ואחרי שתאכלו פרוסה‬ ‫מפאי הציפורים המפורסם שלי,‬
‫תרגישו חופשי להשתמש במפית שלנו.‬
‫אויש....‬
‫והכי חשוב, הודות לכם,‬
‫המוגל-בומים שלנו חזרו!‬
‫"כיף וריגוש עשו כאן ילד!‬
‫"דה-בילנד שמו! שמחה גדולה!‬
‫"כיף וריגוש עשו כאן ילד!‬
‫"דה-בילנד שמו! שמחה גדולה!"‬
‫הורביס דאנגל!‬
‫חברים, דה-בילנד זה פארק שעשועים‬ ‫ששם את ערכי המשפחה במקום הראשון,‬
‫ולכן אנחנו רוצים להציג בפניכם‬ ‫מישהו מיוחד מאוד.‬
‫הבן היקר והאהוב שלנו, פופיק דה-ביל!‬
‫שלום לכם. קוראים לי באבסי דה-בי…‬
‫פופיק.‬
‫קוראים לי… פופיק דה-ביל,‬
‫וכל מה שאי פעם רציתי היה למצוא משפחה.‬
‫ועכשיו יש לי משפחה,‬ ‫מאז שאימוש ואבוש דה-ביל אימצו אותי,‬
‫ואת כל אחיי ואחיותיי.‬
‫נכון מאוד, חברים.‬
‫התאמצנו בית יתומטומים שלם‬ ‫מלא בקטנטנים חמודים.‬
‫רק בשביל להציג בפניכם‬ ‫את חגיגת השירה והריקודים של משפחת דה-ביל!‬
‫ג'ים!‬
‫כל החלומות שלנו מתגשמים.‬
‫אני יודע, אישה.‬
‫שום דבר לא יכול להרוס את הרגע הזה.‬
‫באבס!‬
‫אני כל כך מצטערת שעזבתי אותך.‬
‫היי, תתפוס את הילדה…‬
‫כדי שאוכל לתת לה חיבוק עדין.‬
‫היא כזאת ילדה נהדרת.‬
‫תפסיקי!‬
‫את מדגדגת לי את הזקן, שובבה קטנה שכמוך!‬
‫זה מה שאת מחפשת?‬
‫שאלוהים יברך אותה.‬
‫נראה לי שהיא רוצה לשחרר‬ ‫את המוגל-בומים, ג'ים.‬
‫אני מקווה.‬
‫זה הדבר הנכון לעשות.‬
‫צאו לחופשי, יצורים יקרים שכמותכם.‬
‫צאו לחופשי!‬
‫תודה רבה.‬
‫זה כל כך טוב להיות טוב, נכון, ג'יימס?‬
‫זו באמת הרגשה טובה, כמו משב רוח קיצי.‬
‫הם לא אמרו שצריך‬ ‫את המוגל-בומים האלה כדי להציל את העיר?‬
‫קדימה, נזוז. כולם להזדרז.‬
‫אני די אוהב שיש לי זקן.‬
‫תתאפס על עצמך, הרולד!‬
‫עצרו! אנחנו עדיין לא עוזבים.‬
‫בישה, מה את עושה?‬
‫אנחנו חופשיים. אין לנו מה לעשות כאן.‬
‫את טועה, גברת מ'.‬
‫השפעת בהונות הקרפד תתפוגג,‬
‫והדה-בילים יהיו שוב דבילים.‬
‫את יודעת יותר טוב מכולם‬
‫שהם ימשיכו לרדוף את המשפחה שלך,‬
‫ולפגוע באנשים.‬
‫וכלום לא ישתנה.‬
‫אנחנו חייבים להחזיר להם באותו מטבע‬
‫עם תעלול שייזכר בהיסטוריה!‬
‫אך לא אוכל לעשות זאת לבד.‬
‫אז מי איתי?‬
‫סליחה, ראשי העיר דה-ביל,‬
‫אבל אמרתם לנו‬ ‫שאם ניתן 1,000 דולר, טריפרוט תינצל‬
‫ונהפוך למיליארדרים כשהפארק ייפתח.‬
‫הקטע עם המיליארדרים‬ ‫ולהעמיד פנים שאכפת לנו מטריפרוט.‬
‫הכול היה שקר.‬
‫בזבזנו את כל הכסף‬ ‫על זקנים מזויפים וזיקוקים.‬
‫למען השם. אתם נתתם לנו תקווה.‬ ‫-ואתם נתתם לנו כל מה שחלמנו עליו.‬
‫אבל השגנו את זה‬ ‫רק כי שיקרנו, ורימינו ופגענו בכם,‬
‫ואני לא אוהבת את האישה שהפכתי להיות.‬ ‫אני מתביישת בעצמי.‬
‫אני לא אוהב את הגבר שהפכתי להיות.‬ ‫אני כל כך מצטער!‬
‫"סליחה" ממש לא תספיק.‬ ‫-אין מצב.‬
‫בדיוק שמתי מקדמה על מרימבה חדשה.‬ ‫-שיקרתם לנו.‬
‫סמכנו עליכם!‬
‫ג'יימס, לקחנו מהאנשים המסכנים האלה הכול.‬
‫יש רק דבר אחד לעשות.‬
‫לקחת הכול מעצמנו.‬
‫חבריי, שמענו את טענותיכם.‬
‫יש לנו פתרון.‬
‫אנחנו נפוצץ את דה-בילנד.‬
‫הם מה?‬
‫לפוצץ את מה?‬
‫הם יפוצצו את הפארק?‬
‫כאילו, איפה שאנחנו עומדים?‬
‫הם משוגעים.‬
‫אני מתחיל לחשוב‬ ‫שהיינו צריכים להקשיב לבת שלנו‬
‫במקום לשני הזרים שראינו בחדשות שנעצרו.‬
‫גם אני חשבתי את זה.‬
‫אני אוהבת זיקוקים, ג'יימס.‬
‫מה קרה לפארק השעשועים שלנו?‬
‫אין לי מושג,‬
‫אבל אני בטוח שזו אשמתך.‬
‫איפה המוגל-בומים שלנו, לכל הרוחות?‬
‫- יציאה -‬
‫הנה הנקבה.‬
‫תתפסי אותה.‬
‫הדה-בילים באים!‬
‫קדימה! עוד דבק-חבק על הרצפה. כן, ממש שם.‬
‫נו, בחייך.‬
‫אנחנו רק רוצים לכלוא אותך בכלוב‬ ‫לשארית חייך, ואולי לאכול אותך.‬
‫החיה הקטנה הזאת נכנסת אלינו הביתה.‬
‫אז תזדרז.‬
‫קדימה, תיכנסו!‬
‫זה הלך לשם.‬
‫מה זה?‬
‫מה קרה? הרצפה למעלה.‬
‫אנחנו הפוכים.‬
‫אנחנו בטח הפוכים.‬
‫אנחנו עומדים על התקרה, ומסתכלים על הרצפה.‬
‫הצילו! הראש מתחיל להסתחרר לי.‬
‫אני לא אוהב את זה בכלל.‬
‫הדם עולה לי לראש.‬ ‫אני מרגישה שאני עומדת למות!‬
‫איך אני… אה, הבנתי!‬
‫נעמוד על הראש!‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫נעמוד על הראש, ואז נהיה בכיוון הנכון.‬
‫זה יותר טוב.‬
‫אני דבוקה.‬
‫זה דבק-חבק.‬
‫עבדו עלינו.‬
‫פרחחים קטנים שכמוכם.‬
‫תורידו אותנו ברגע זה, או ש…‬ ‫-או שמה? תאפי אותנו בפאי?‬
‫לא, את לא.‬
‫את בחיים לא תאפי עוד פאי‬ ‫כי בחיים לא תשתחררי.‬
‫יש מספיק אכזריות ושנאה בלי שניכם בסביבה.‬
‫תאמינו לי,‬ ‫העולם יהיה מקום הרבה יותר טוב בלעדיכם.‬
‫די כבר.‬
‫בבקשה, מישהו!‬ ‫יש עורב שאוכל לי את הפרצוף!‬
‫הצילו! אני צריך לשירותים.‬
‫משפחת דה-ביל הביתה!‬
‫הצילו!‬
‫קח את זה, ארנב מטופש.‬
‫מה באמת יקרה לדעתך לדה-בילים?‬
‫למי אכפת?‬
‫אני יודע מה יקרה.‬
‫הם יחטפו את מחלת הכווצת.‬
‫זה מה שקורה אם עומדים מספיק זמן על הראש.‬
‫קודם כל, הראשים שלהם יתכווצו לתוך הצוואר.‬
‫אני מתכווצת!‬
‫שמישהו יציל אותי!‬ ‫אני חוטף פה את מחלת הכווצת!‬
‫ואז הצוואר יתכווץ להם לתוך הגוף.‬
‫ואז הגוף שלהם יתכווץ להם לרגליים.‬
‫ואז הרגליים יתכווצו להם לכפות הרגליים,‬
‫עד שלא יישאר דבר בעולם כולו‬
‫מאדון וגברת דה-ביל.‬
‫אתה באמת חושב שזה יקרה, באבסי?‬
‫אני מקווה שכן.‬
‫מה דעתך, גברת מ'?‬ ‫את חושבת ששניהם יהפכו לשלוליות?‬
‫סליחה, מה?‬
‫אני לא מבין את המוגל-בומים, בישה.‬
‫את מבינה?‬
‫גברת מ'?‬
‫מה קורה פה?‬
‫למה אני לא מבינה אותך?‬
‫בבקשה, לא. אני צריכה אותך.‬
‫כמו שילדים עם רגישות ואמפתיה עמוקה‬ ‫מסוגלים להבין בעלי חיים,‬
‫ילדים בלי זה, לא.‬
‫פשוט מאוד.‬
‫את מוציאה את כל הטוב מהחיים.‬
‫ואתה האדם הכי נורא שאי פעם פגשתי.‬
‫"הסריחיני… תחת לפך…"‬
‫מה אתם עושים פה,‬ ‫זחלים מגעילים שכמוכם?‬
‫לא היה לנו נעים שתחטפו את מחלת הכווצת,‬ ‫ו… אתם יודעים,‬
‫תמותו מוות נורא.‬
‫אז חזרנו להציל אתכם.‬
‫באמת?‬
‫בהחלט.‬
‫שנאה היא…‬
‫כל כך קלה.‬
‫אתם שונאים אותי, ואני אתכם.‬
‫עכשיו נהיה אויבים לנצח,‬
‫ואני לא אצטרך לחשוב על זה ששניכם בני אדם.‬
‫לא אצטרך לתהות עד כמה סבלתם‬
‫בשביל להפוך רעים כל כך.‬
‫או לדמיין מה עבר על הוריי כשהם עזבו אותי.‬
‫שנאה זה קל.‬
‫אבל היא אוכלת אותך מבפנים‬
‫עד שכל מה שנשאר הוא דה-ביל קטן ועצבני.‬
‫אני לא רוצה לחיות בעולם בו השנאה מנצחת.‬
‫אז כן, אני סולחת לכם.‬
‫אתם חופשיים.‬
‫תודה לך.‬
‫כן. תודה.‬
‫עכשיו בואו הנה‬ ‫כדי שאוכל לאפות את שניכם בפאי.‬
‫תחזרו הנה, צנוניות רקובות שכמותכן!‬
‫אני רעב!‬
‫אוי, לא.‬ ‫-חששתי שזה יקרה.‬
‫היה שווה לנסות!‬
‫כל הכבוד, משפחה.‬
‫ככה הסיפור מסתיים?‬
‫לא בדיוק.‬
‫להתראות, מר וגברת דה-ביל.‬
‫אנחנו לוקחים בחזרה את בית היתומים!‬
‫זה היה בלתי צפוי.‬ ‫-כן.‬
‫ואחרי שמר מפיצקי החזיר‬ ‫את בית היתומים למקומו הראוי,‬
‫המוגל-בומים מכרו את הנוסחה לדמעות שלהם‬
‫לתאגיד בין-לאומי,‬
‫שהשתמש בדמעות‬ ‫כדי לשים סוף לשימוש העולמי בנפט.‬
‫עם הכסף שהרוויחו,‬ ‫המוגל-בומים קנו את בית היתומים,‬
‫אימצו את בישה, באבסי, וכל שאר היתומים,‬
‫ושכרו את מר מפיצקי כמטפל במשרה חלקית.‬
‫בישה עצמה זכתה להכרה‬ ‫על שהצילה את טריפרוט ממשפחת דה-ביל.‬
‫ובזכות הרעיון שלה‬ ‫למלא את אגם טריפ בפלורב נורבלים,‬
‫טריפרוט חזרה להיות בירת הכיף העולמית.‬
‫וכולם חיו באושר ועושר?‬
‫משהו כזה.‬
‫עכשיו לך לישון.‬
‫אוי, את חייבת לספר לי לפחות‬ ‫מה קרה לדה-בילים.‬
‫בסדר.‬
‫אפשר היה לחשוב שהדה-בילים למדו לקח,‬
‫אבל זה לא מספיק פשוט ללמוד משהו.‬
‫אתה צריך לרצות להשתנות,‬ ‫ואז להתאמץ לעשות זאת.‬
‫משהו שהדה-בילים לא היו מוכנים לעשות.‬
‫זו הדרך היחידה להיפטר מתופעות הלוואי‬
‫של מחלת הכווצת, מלאך שלי.‬
‫את מרגישה איך הם מותחים אותך?‬
‫אני מרגישה. הם מותחים אותי בטירוף.‬
‫טוב. זה אומר שזה עובד.‬
‫אתה בטוח שהרגליים שלי קשורות כמו שצריך?‬
‫אם החוטים סביב הקרסוליים שלי ייקרעו,‬ ‫זה הסוף שלי‬
‫אני אעוף לירח!‬
‫איזו מחשבה איומה.‬
‫אנחנו לא רוצים שמשהו כזה יקרה, יקירי.‬
‫לא.‬
‫אני עוד אראה לך מה זה,‬ ‫דג גרוניון זקן ושעיר שכמוך!‬
‫אין יותר זקן, אימא!‬
‫אנחנו חופשיים מהזקן!‬
‫- מותג האיפור מספר 1 בטריפרוט -‬
‫- בכיכובם של -‬
‫- עוד לא מת -‬
‫- דבק-חבק‬ ‫רק 300 דולר -‬
‫- בקרו בנינה, ויסקונסין -‬
‫לא!‬
‫מה?‬
‫איפה אנחנו, לכל הרוחות?‬
‫זה נראה כמו…‬
‫אומפה-לומפיה.‬
‫זה לא מוצא חן בעיניי. בכלל לא.‬
‫ידעתי שזה ייגמר ככה.‬
‫זו אשמתך!‬ ‫-זו אשמתך, חיפושית זבל.‬
‫תרגום כתוביות: תמר פימה‬
‫"הידד לחזיר‬
‫"זמן ארוחת הערב, הידד לחזיר‬
‫"הידד לחזיר"‬