Kreći!
Šta je to? -To je čovek.
Mrtav je? -Piše.
Ponovi. -Piše beležnicu.
Taj čovek nije bio lud, radio je dok su šrapneli padali oko njega
jer nije mogao da čeka. Sadržaj te beležnice je bio previše važan
da bi bio napisan kasnije. Morao je to da uradi kada mu um diktira,
nije mogao da prekine ni na sekund.
Šta je bilo tako važno za šta bi rizikovao život?
Šta je pisao što ga je sprečilo da pobegne kao što bi bilo ko drugi uradio?
Traktat logičke filozofije
Najuticajnije filozofsko delo dvadesetog veka. Taj vojnik se zvao Ludvig Vitgenstajn,
čovek koji je postavio granice naših misli.
Pokušao je da reši sledeću enigmu:
MOŽEMO LI SPOZNATI ISTINU?
Svi veliki mislioci su odredili izvesne tvrdnje koje niko ne može pobiti
kao to da su dva i dva četiri. Da bi spoznao tu istinu, on je
koristio matematičku logiku. Koje je bolje sredstvo da
se postigne tvrdnja od zajedničkog jezika oslobođenog čovečije strasti?
Napredovao je polako koristeći jednačinu za jednačinom sa
izuzetnom metodom dok nije došao do užasavajućeg zaključka.
Ne postoji istina izvan matematike.
Nema načina naći apsolutnu istinu, neoboriv argument koji može
da pomogne da se odgovori na pitanje čovečanstva.
Stoga, filozofija je mrtva jer pošto ne možemo govoriti, onda moramo ćutati.
UBISTVA NA OKSFORDU
Ne dodirujte to, molim vas. -To je enigma mašina?
To je kopija, original je u carskom ratnom muzeju u Londonu.
Izvinite što sam se ušunjao, vrata su bila otvorena.
Naravno, nisi očekivao valjda da te dočekam na ovim nogama.
Ja sam... -Martin, naš novi učenik preko okeana.
Ovaj čovek na slici sa vama je? -Alan Tjurin, čovek koji je
dešifrovao šifru enigme. Zahvaljujući njemu smo pobedili u ratu.
Jadan čovek, umro je od otrovne jabuke, čudno, kao Snežana.
A onaj sa leve strane? -Moj muž Hari.
Hari Iglton, stvorio je koncept deonih dimenzija.
Zaslužio je Nobelovu nagradu, ali nije želeo da se ulazi političarima.
Nikada nije imao mnogo prijatelja. -Imao je bar jednog, Artura Seldoma.
Jadničak, provodio je dane sređujući Harijeve papire.
Radio je za jednačinama bez ručka ili večere.
Iglton je bio mentor za njegovu doktorsku tezu u vezi sa logičnim serijama šezdesetih.
Vidim da si se pripremio. -Znam sve što se može znati o Arturu Seldomu.
Zapravo, zato sam i ovde. -Znam na šta misliš, on je jedinstven.
Svaku nagradu i priznanje koju je dobio za ove godine je prava radost.
Pažljivo, majko inače će se tvoja tajna otkriti. -Koja tajna?
Da si nakon tatine smrti želela da se udaš za njega.
Kako se usuđuješ, to nije istina, uvek mi je bio kao brat.
Samo zato što nije bilo mogućnosti da bude nešto drugo. -Bet?!
Nema sumnje da je prof. Seldom genije, ali se u određenoj oblasti
ne razlikuje od ostalih muškaraca, voli mlade devojke.
Bet, prestani da budeš tako prkosna. -Izvini, majko.
Ne mari za dve matore ogorčene svađalice.
Hvala što me smatraš istom. -Izvini, ti si?
Poslao sam faks pre nekoliko nedelja za izdavanje sobe.
Ti si učenik. -Pokaži mu sobu.
Da sam znao, obukao bih smoking, izgledaš predivno.
Moja kćer večeras ima koncert. -Koncert?
Sviram čelo u Šeldonijanu. -To je lokalni amaterski orkestar.
Nismo londonska simfonija. -Volim čelo.
I ja, verovatno jer samo to mogu da mazim ovih dana.
Bet, preplašićeš mladića. Moja kćerka ne namerava
da se zadržava dugo, težak karakter.
Obigravanje starice na pragu baš i ne pomaže. -Nazivaš me zaluđenicom?
Ne, majko, ti samo želiš da me zaštitiš, zar ne? -Naravno.
Moja majka misli da ne treba verovati čoveku ako nije preživeo rat.
Moja kćerka misli da sam malo poludela. Zna da sam u pravu.
Nacisti su menjali točkiće na prokletoj mašini svakog dana
ali smo šifru stalno morali da dešifrujemo, onda nisu postojali kompjuteri.
Računalo se ručno. -Mora da ste bili veoma mladi.
Moram da krenem. -Hoćeš partiju skrebla?
Ovde ti je kabinet, verujem da će ti biti prijatno. -Savršeno je.
Treba da nađeš mentora za tezu. -Već imam nekoga na umu, Artura Seldoma.
Tvoji roditelji? -Da.
Baš američki, to je blizu plaže. -Ne, to je pustinja, Arizona, tu živim.
Stvarno? Divno. Svi kabineti se dele, tvoj kolega je takođe preko okeana.
Sigurno ćemo se lepo slagati.
Shvatićeš da profesor Seldom sada radi samo kao istraživač.
Koledž mi je rekao da može da mi mentoriše doktorat. -Ko ti je to rekao?
Imam faks, evo.
Shvatam, moram reći da je gđa Kimon bila previše optimistična, a i ne radi više.
Mora da postoji neki način, ako porazgovaram sa njim.
Slobodno pričaj sa kim želim. Moram te upozoriti da on ne voli spontanost.
Predlažem ti da pristupiš svojim studijama realističnije, naći ćeš
izuzetne mentore među našim osobljem koji će razumeti prirodu tvog rada.
Ne iskaljuj se na zidu. -Zid? Ne pričaj mi o tome, tako sam
dospeo u ovaj jebeni grad. Izvini, samo sam se izduvavao.
Barem dođu dobro za rađenje domaćeg. -Samo se spasavam
15 godina vežbe. Računam gde treba da trčim zavisno od toga
gde odskoči lopta i u kojoj visini napravi kontakt sa mojim reketom.
To mi olakšava. Evo.
Vidiš? Uspeva. -Šta bi bilo da igraš protiv neke osobe?
Bilo bi više promenljivih, ali bi bilo moguće isprojektovati.
Molim te. -Odlično.
Daj mi vremena nakon promislimo moje kalkulacije. -U redu.
Hvala za razbijanje.
Želiš i dalje da se izduvavaš sam ili želiš društvo?
Sreda, u isto vreme? -Donesi pravi skvoš reket, mnogo olakšava stvari.
Vidim da brzo shvataš lokalne običaje. -Trudim se.
Možda ti ona pomogne sa doktorskom tezom jer ujka Artur ne dolazi u obzir.
Ne može se ništa učiniti? -A ako predlažeš da moja majka popriča
sa njim, zaboravi. -Nisam predlagao ništa.
Očekuješ da ti poverujem da si slučajno izabrao ovu kuću?
Ništa nije slučajno. Istina je da sam želeo da upoznam tvoju majku, ali
ne da je i iskoristim. -Nema razloga za izvinjavanje, volim da vidim
da ljudi idu za onim što žele. Volela bih da sam više kao ti.
Ne propuštaš mnogo, veruj mi. -Stvarno?
Dođeš sam iz druge zemlje i odmah si se sprijateljio sa devojkom.
Sa dve, nadam se. Bar sam tako mislio do pre neki tren.
Nije samo to, srećan si. Ne treba te gledati da bi se to videlo.
Trudim se. -Kako uspevaš?
Lako je, samo pusti da sve ide. -Šta ako krene loše?
Radije bih da grešim nego da ne radim ništa, radije da zeznem nego da propustim.
Meni uspeva, probaj to.
Samo malo.
Ovo bi ti bilo zanimljivo, Seldom drži predavanje o svojoj poslednjoj
knjizi na koledžu 24. To ti je velika prilika.
Nema načina naći apsolutnu istinu, neoboriv argument da bi
se odgovorilo na pitanja čovečanstva. Filozofija je mrtva.
Jer ne možemo govoriti onda moramo ćutati.
Izgleda da neko želi da govori. Ne slažete se sa Vitgenstajnom.
Ili ste našli kontradiktornost u argumentima traktata ili
imate apsolutnu istinu da je podelite sa nama.
Verujem u broj isečaka.
Izvinite, nisam razumeo u šta ste rekli da verujete?
U broj isečaka, zlatni odeljak, Fibernačijeva serija, suština
prirode je matematička, postoji skriveno značenje iza stvarnosti.
Stvari su organizovane po modelu, šemi, logičnoj seriji.
Čak je i pahulja uključena u čudnu osnovu i strukturu
i ako uspemo da otkrijemo tajno značenje brojeva, znaćemo
tajno značenje stvarnosti.
Impresivno.
Prevedeno na kraljičin engleski suočavamo se sa svežom, probuđenom
odbrambenom matematikom kao da su brojevi ideje pre postanka
u stvarnosti, ali to nije ništa novo. Od kako je čovek sposoban
da izračuna misli i materiju namerava da potvrdi entitet u idejama jer
ne može da podnese saznanje da čisto apstraktno postoji
samo u našem mozgu.
Lepota i harmonija pahulje. Tako je slatko.
Leptir koji leprša krilima i uzrokuje uragan na drugoj strani sveta.
Decenijama slušamo o tom prokletom leptiru, ali ko je predvideo uragan?
Niko!
Recite mi, gde je lepota i harmonija u raku?
Šta natera ćeliju da odjednom odluči da se pretvori u smrtonosne metastaze
i da uništi ostale ćelije i zdravo telo? Zna li iko?
Ne, jer bismo radije da mislimo na pahulje i leptire.
A bol, rat? Ta knjiga, zašto? Jer nam je potrebno da mislimo
da život ima smisao, da se sve vodi logikom, a ne pukim slučajem.
Ako napišem dva, četiri i šest, osećamo se dobro jer znamo
da je sledeća osmica, možemo da je predvidimo, nismo u rukama sudbine.
Na žalost, ovo nema veze sa istinom, slažete li se?
To je samo strah. Tužno. Eto vam.
Ti mora da si Martin, napokon se srećemo. Ne shvatam, odlaziš?
Da, bila je to velika greška. -Stvari nisu ispale kako si očekivao.
Nisu, naravno da nisu.
Nadam se da tvoja odluka nema veze sa prof. Seldomom?
Vesti brzo putuju na Oksfordu. -Mi smo seoce tračeva.
Mislim da grešiš sa njim, on je bio najbolji u svoje vreme, ali
sada samo želi da prodaje knjige, kao ove seronje. -Baš si obožavatelj.
Imam njegovu uramljenu fotografiju u svojoj sobi. -I tebe je odbio?
Radije bih iskočio kroz prozor nego da od njega tražim pomoć.
Ne želim da imam ništa sa njim ili sa njegovim knjigama,
preferiram pregled čitalaca.
Imamo knjigu koju ste želeli.
Do đavola!
Šta ti radiš ovde? -Živim ovde, koji je vaš izgovor?
Došao sam da posetim staru prijateljicu. -Izvinite zbog onog od ranije.
Ne izvinjavaj se, pričam gluposti, preterujem kada imam publiku.
Istina je da sam samo hteo da privučem vašu pažnju. -Uspeo si.
24.09.1993, inspektor Pitersen istražujem ubistvo Džulije Iglton.
Prema ovom izveštaju vi i prof. Seldom ste otkrili telo u isto vreme.
Da, zajedno smo ušli u prostoriju. -Vi ste njegov učenik?
Ne. -Radite za njega? -Ne.
Možete li objasniti zašto ste tamo bili zajedno? -Ne mogu.
I ja sam bio iznenađen što sam ga video tamo.
To je bila slučajnost. -Izgleda da je tako.
Da li je ovo prvi put da ste ga videli? -Ne, na konferenciji jutros sam mu
postavio nekoliko pitanja. -Kakva? -Matematička.
Nisam slučajno otišao do gđe Iglton danas, otišao sam tamo jer
mi je ubica to rekao. -Upozorio vas je?
Da, dobio sam poruku tokom konferencije. -Šta je pisalo?
Samo jedna rečenica. "Prva u seriji" napisano velikim slovima.
Ispod je stajala adrese gđe Iglton i vreme. -Možemo li je videti?
Ne. -Zašto? -Bacio sam je.
Bacili ste ključni dokaz? -Da objasnim.
Nakon konferencije potpisujem primerke i kada završim, uputio sam se kući.
Tada sam shvatio da mi je adresa u poruci poznata.
Ali mi nije ni palo na pamet da bi nešto ovako moglo da se desi.
Bilo je prekasno kada sam stigao tamo.
Treba da zovemo policiju. -U pravu si, pozovi ih.
999. -Zovem da prijavim smrt. Tri Konlifklus. Starica je, hvala.
Šta misliš da se desilo? -Ne znam.
Treba da sačekamo napolju, bolje da ne diramo ništa, nije trebalo
ni da upotrebim ovaj telefon. -Pokušaj da izoštriš pamćenje,
sve što vidiš, trenutak je bitan. -Igrala je skrebl kada se desilo.
Da li je igrala sama? -Jeste, ima oba slova iks kod sebe.
Mislite da je ubijena? -Ne vidim drugu alternativu.
Ko god je ubio nameravao je da je uguši jastukom dok je spavala.
Probudila se, borila se, on je pritisnio jače, koristeći obe ruke.
Lomi joj nos i kreće krv ili je žena koristeći koleno za dodatni pritisak.
Kada je ubica sklonio jastuk i video krv, bacio ga je na
komodu i ne trudi se da išta vrati na mesto. Verovatno se bojao.
U knjizi koju sam predstavljao na konferenciji, na žalost, upoređujem
logičke serije sa serijskim ubistvima. Od njenog objavljivanja dobio sam
desetine apsurdnih pisama zato sam malo pažnje pridao ovom.
Sigurni ste da ste ga uništili? -Bacio sam ga na ulicu.
Gde? -Negde blizu pozorišta.
Skote, baci se na to, možda je još uvek tamo.
Đubretari su već prošli tuda. -Nije bitno, ako treba
pretražićemo i đubretarski kamion. Još nešto što vam je privuklo pažnju?
Ispod teksta je bio rukom nacrtan krug, savršen, u crnom.
Ove veličine otprilike.
Krug kao potpis? -Gotovo da sam uveren da je to bio simbol.
Prvi element logičke serije. -Izvinite na mom neznanju.
nisam bio u školi kada su učili logičke serije.
To je grupa elemenata koji idu jedan za drugim prateći pravila.
Može biti 1234 ili 2468 ili je to Fibornačijev niz.
Fibornači? -Matematičar, svaki element je zbir prethodna dva.
1,1, 2, 3, 5, 8, 13. -Ipak ne vidim vezu među ubistvom i tom nizu.
U mojoj knjizi iznosim teoriju da ubistvo počinjeno iz interaktivnih
razloga ne postoji u stvarnom svetu.
Šablon koji prati serijski ubica je okrutan, monoton i ponavlja se.
Slučajevi se mogu analizirati psihološki ne logički.
Mislite da ubica ubija da bi vam nešto dokazao.
Da, na žalost, ubica želi da mi pokaže da grešim da pokaže
da je inteligentniji od mene i da može da me pobedi u mojoj igri.
Nekako je znao za moje prijateljstvo za gđom Iglton i odlučio da počne odatle.
Kako objašnjavate ovaj krug? -Ne postoji neodređeniji simbol.
Može značiti bilo šta. -Mislite da će biti još jedno ubistvo?
Bojim se da je tako. A ako ne otkrijemo na vreme, moglo bi biti više.
Znali smo da će umreti jednom, ali ne nikada ovako.
Doktori su joj dali šest meseci života pre pet godina.
Zahvaljujući Betinoj nezi imala je dodatno vreme, to je bio blagoslov.
Možda je zato ubica izabrao nju. -Kako to misliš?
Ako želi da dokaže nešto čisto intelektualno možda ga ne interesuje sama smrt.
Možda je cilj da nanese što je manje zla. Izabrao je nekoga ko je trebalo da umre.
Verovatno je znao da se gđa Iglton leči. -Svake nedelje je išla u bolnicu.
Mogao je tamo da sazna za njenu bolest i to ju je činilo savršenom žrtvom.
Nastavi. -Da joj nije slomio nos, delovalo bi kao prirodna smrt.
U tom slučaju biste samo vi znali šta se dogodilo. -Policija se ne bi mešala.
To bi bio lični izazov, ubistvo koje gotovo da nije ubistvo.
To ima smisla, šta misliš da će uraditi sledeće?
Pokušaće da bude pažljiviji, počiniće ubistvo koje kao da to nije.
Neprimetno ubistvo.
Izvini me.
Izvinite, moram ja prvi da porazgovaram sa gđicom Iglton da joj saopštim loše vesti.
Hvala.
Reci mi da si ti našao telo. -Izvini, tražili su da se setim detalja.
Nema problema razumem. -Sigurno ti je teško bilo da prolaziš kroz ovo.
Dva sata ispitivanja, logično je da sam ja glavni osumnjičeni.
Oni su ti rekli to? -Nisu morali. Ne treba da budeš detektiv
da shvatiš da ja dobijam ovim. -Brinula si se o njoj godinama,
Seldom mi je to rekao. -Pet godina čekam da crkne.
Izvini što sam takva, ali ako je iko želeo da se ovo završi, to sam bila ja.
Znaš li kako je probuditi se svakog jutra i pitati se kako je imati svoj život.
Nisam mogla da je napustim, bila mi je majka. Imala je rak, ali je to
trebalo da bude pitanje meseci.
Ako želiš da umre osoba o kojoj se brineš znaš da u sebi imaš nešto zlo.
Mrziš sebe zbog takvih misli. Kao da si pokvaren iznutra.
Ne treba da brineš, Seldom je dobio poruku, neko ga je upozorio da
će se to desiti i preti da će to ponoviti. -Ko? -Niko ne zna.
Morala sam da odem u mrtvačnicu da vidim telo. Oči su joj bile otvorene.
Ne misli o tome.
Ne mogu da spavam gore večeras, mogu li da ostanem sa tobom?
Žao mi je. -Ne treba da ti bude, U redu je.
Mogu da mislim šta misliš o meni, tako me je sramota. -Bet, nemoj ići.
Čestitam, ime ti je u novinama sa Seldomom.
Ucmekao si staricu da privučeš pažnju. Ne tako brzo.
Prijatelj ti ima sreće, uvek tako blizu nje, ali nikada ga ne takne.
Pre trideset godina je njih četvoro putovalo zajedno. -O čemu pričaš?
Muž gđe Iglton i Seldomova žena su poginuli, pogodi ko je vozio?
A sada je umrla i starica, troje je palo još jedan je ostao.
Ovo je gđica Skarlet i ona je u dnevnoj sobi, znamo da se tamo desilo ubistvo.
I da je izvršeno jastukom, pošto ga nemamo iskoristićemo ovaj nož.
Kladim se da je gđica Skarlet ubijena u dnevnoj sobi sa nožem.
Šta ti misliš? -Klu ne spada u moj diplomski kurs. -Kluedo, preporučuje
se njegovo čitanje na policijskim akademijama.
U novinama Bet se pojavljuje kao glavni osumnjičeni. -Policija zna sve činjenice.
Zaboravljam da razgovaram sa šampionom univerzalne logike. Hvala.
Ti i policija mislite da je moguća demonstracija istine.
Na osnovu aksioma i validnih razloga možete stvoriti zaključke, zar ne?
Siguran sam u to kao da je i danas sreda. -A ako kažem da su svi
Englezi lažovi, istina, laž ili je nemoguće dokazati.
Postoje matematičke formulacije koje se ne mogu ni dokazati niti
odbiti počevši od aksioma, neutvrdljivi predlozi. -Upravo tako.
Čak i u svetu matematičke čistote postoje nedokazive stvari.
Ali to ovde nije slučaj. -Postoji jaz između istine i onog
što je dokazivo. Nikada ne možemo biti uvereni u sve činjenice fenomena
jer dejstvo samo jednog može da promeni sve. Čak i da znamo da se
ubistvo odigralo u dnevnoj sobi sa nožem i da je tamo bila gđica Skarlet
i sa njenim otiscima na nožu ne možemo tvrditi sa potpunom
uverenošću da je ona počinila zločin. -To je verovatno 99%, za ime Boga.
To je apsolutna uverenost, to je mišljenje..
Imali bismo je ako bismo verovali svedoku ili videli to svojim očima.
Verujem svojim očima.
Bez komentara. -Stvari su nam pred očima, ove ploče postoje ili i to poričete?
Ne možete. -Siguran sam da Ajzenberg nije bio uveren. -Fizičar?
Pokušao je da napravi atomsku bombu za naciste, ali nije bio poznat po tome.
Ovo je ispit. Ajzenbergov princip neuverenosti. -Pogadak!
Gđica Skarlot je sada elektron i posmatraš je kroz ključaonicu
ili ekselerator i svaki put će ona promeniti svoj izgled ili poziciju.
Jer je posmatraš menjaš joj atomsko stanje, a to? -Ne zbunjujte me trikovima.
Bet nije elektron, a nije ni gđa Iglton. -Stvarno misliš da je kriminalna
istraga pouzdanija od fizike ili matematike?
Postoje neoborive činjenice. -Za ime Boga, možeš li to ugasiti na minut?
Na žalost, policija nije našla poruku. Nemamo materijalnih dokaza.
Ako taj psihopata pobedi i ako ubije ponovo, proglasiće Bet krivom.
Volela bih da znam koga toliko mrziš. -Sebe.
Sve je bilo u novinama, nisi kriv ni za šta. -Najgore je, ovo je blam,
zahvaljujući smrti te žene, išao sam na ručak sa Arturom Seldomom.
Ranije nije znao da postojim. Žao mi je što se to desilo, ali
se u isto vreme osećam srećno. Nikada u životu nisam tako uživao u sebi.
Sat sa Seldomom je kao ceo život sa bilo kim drugim.
Nema ništa blamirajuće u tvojim osećanjima. -Sigurna si u to?
Provedi sat sa mnom.
Hoćeš nešto za piće? -Ne. -Odlično.
Šta je bilo? -Ništa, izvini.
Seldom? -Čudno da tebe interesuje matematika.
Ne, interesuje me autor, on mi je dao. -Poznaješ Seldoma?
Da, viđam ga svakog dana. Svaki dan posećuje prijatelja u bolnici.
Jednog dana smo počeli da ćaskamo i dao mi je knjigu. -To je sve?
Ljubomoran si? -Mogao da ti bude otac, čak i deda.
Samo volim misteriozne romane. Bio je ovde, nasmejali smo se.
Dala sam mu nekoliko knjiga i on je meni dao svoju. To je zločin?
Naravno da ne.
Možeš li da prestaneš da misliš o njemu, molim te.
Ne shvatam što mi nije rekao sa čim da počnem.
Šta želiš, spisak svih ljudi koji su bili ovde? -Ne. -Dobro je.
Sve što pročitaš u novinama je laž. Znaš to?
Ne obraćam pažnju. -Pročitao si novine?
Ne sve. -Samo ostane pod krstom i onda ide na treću, ali bar telom i
dušom, kako kažu. Jeo je ribu. Tako je proveo 40 dana.
Mora da je jedva čekao da ode u raj.
Čekaj, on je bio terorista. Ceo život je bio revolucionar.
Znaš li zašto se vratio iz mrtvih? -Teoretski.... -Isus se vratio
da se osveti svojim ubicama, kao u horor filmu, ali to nije lepo.
Sada možete ući, kćerka vas očekuje. Šta ti radiš ovde?
Imao sam potrebu da te vidim, to je sve. -Lažeš.
Kako znaš? -Došao si da vidiš Seldomovog prijatelja.
Videla sam ti lice kada sam ti rekla. Kako ćeš objasniti šta radiš ovde?
Reći ću da sam došao da vidim tebe. -Ljigavče.
Ko je taj tip, lud je? -I ti bi bio da ti kćerci treba transplatacija, a
ne možeš da nađeš donora. Dvoje ljudi bi bili kompatibilno, ali
su porodice odbile. Čak hoće i da se ubije da bi joj dao svoja pluća.
To je ludo. -Ludo je dati život za nekoga koga voliš?
Zove se Kalman, jedan od mojih najboljih učenika. Brzo je zaključivao,
jasan u izlaganju. Dizajnirao je test inteligencije, ja sam
ga podstakao da proučava logičke nizove. Uneo se do opsesije.
Sam je označavao testove i otkrio je nešto interesantno.
Neki testovi su bili savršeni, većina je imala nekoliko grešaka.
Ali je postojala treća grupa, odgovori su bili apsurdni, nasumice, nerazumljivi,
onako kako bi napisao ludak. Kalaman je razgovarao sa učenicima
iz te kategorije. Odgovori koje je smatrao apsurdnim su zapravo
bila druga moguća rešenja i savršeno validna da se nastavi niz.
Samo sa neograničenom komplikovanom potvrdom. Inteligencija ovih đaka
je išla izvan konvencionalnih rešenja i sa mnogo daljim dosegom.
Onda sam morao da mu saopštim lošu vestu. -Vikenstajnov paradoks.
Kalman je proučavao ono što je Vikenstajn našao decenijama ranije.
Nizovi 2, 4, 8 i da ga prati 16, ali i 10 ili 7004.
Uvek je moguće naći pravilo ili potvrdu koja dozvoljava nizu
da se nastavi bilo kojim brojem, sve zavisi koliko je komplikovano pravilo.
Shvatio je da ne može da veruje tablici sa množenjem broja dva.
Ceo život mu se pretvorio u mašinu besmislenih brojeva.
Normalne misli je vodila određena brazda urezana u naš mozak
ostavljajući trag i preskakanje sa mišljenjem bez ograničenja.
Kalman je odlučio da krene čudnom stazom, počeo je da isprobava
svoje testove u psihijatrijskoj bolnici na lobomotomiranim pacijentima.
Postojala je izuzetna sličnost između tih simbola i rezultata testova veoma
nadarenih osoba. Prisustvovao je čistoj misli, bez brazdi.
Ali nije to mogao da razume. Problem je bio njegov mozak.
Sve je gledao spolja, da bi razumeo simbole morao je da ih vidi iznutra.
Postojao je samo jedan način da to uradi, da izbriše brazde.
Možda deluje groteskno, ali ne i osobi kojoj je rečeno da umire od raka.
Kosti su mi trunule kao drvo koje se izjeda.
Nadao se samo amputaciji udova, jedan po jedan.
Bio je euforičan, smejao se kao neko ko bi otkrio nešto neverovatno
i ne može da obuzda radost. Tada sam shvatio da mi je prijatelj poludeo.
Želeo je da izvrši lobotomizaciju nad sobom, ali je bio problem
da se postara da ne bude oštećenje mozga.
Morao je da prereže lobanju i da posegne za mozgom sa malim harpunom,
tražio je moju pomoć i ja sam odbio iako sam obećao da ću
pokušati da sakupim poruke koje je pisao sa druge strane.
Koristio je pištolj za eksere.
Šta piše? -Simboli postaju sve elegičniji, sve vreme nije nacrtao logični simbol
ili broj. -Šta je to onda?
Četiri slova koja ponava iznova. Žensko ime.
Gde si bio sinoć? -Bet, otkud ti ovde? -Čekala sam te.
Žao mi je, izašao sam. -Mislila sam da osećaš nešto prema meni.
Više od sažaljenja, ali sam pogrešila. -Naravno, prijatelji smo, želim da ti pomognem.
To je gore nego da ti se gadim. Ne dodiruj me.
Što si više više to se osećam poniženijom. -Ne želim to.
Onda se ponašaj prema meni kao prema ženi, ne kao prema devojčici.
Sada nije vreme. -Sada je savršeno vreme za ovo. Šta je bilo?
Sramota te je da te vide sa mnom. U redu je, ja sam mu majka, samo
brinem da radi domaći. -Tišina. Bet, čekaj.
Našao si ubicu?
Da? -Lorna, ja sam, Martin. Znaš li nešto i Seldomovom prijatelju?
Kalmanu? Šta je bilo? -Ubijen je danas u 14:15.
Čekaj malo.
Žao mi je, živ je. -Sigurna si?
Da, preda mnom je. -Ako nije on onda ko?
Izgledala bi kao prirodna smrt da nismo otkrili ovo.
To je intravenozna injekcija, a on nije primao takvo lečanje.
Koji otrov mu je ubrizgan? -Ne znamo, moraćemo da čekamo.
Znamo vreme smrti. -Baš kao što je pisalo u poruci.
Tako piše i na narukvici. -Gde su našli leš?
U bolničkoj sobi pre nego što je donet ovde.
Svi ovi su umrli u proteklih nekoliko sati? -Neki su očekivani.
Ovo je glavna soba, bar nekoliko pacijenata umire svakog dana.
Znao je kuda se krećem što ga je ohrabrilo da počini zločin ovde.
Da je hteo da mi naudi ubio bi Kalmana.
Ili je mogao da vas vidi da ulazite u sobi i da ne zna koji je vaš prijatelj.
Pacijenti na ivici smrti.
Ubistvo koje ne bi bilo otkriveno da nije bilo poruke.
Još jedan neprimetan zločin. -Mogu li znati o čemu pričate?
Drugi znak daje trag kako se treba čitati, mogu to biti
figure predstavljanja ili semantičke ili sintatičke kao geometrijske figure.
Možete li prevesti to? -Nauka može da predstavlja stvari u stvarnom
svetu ili da ne predstavlja ništa, da bude apstraktna.
Drugi simbol je genotip jer takva šema dopušta oba čitanja.
Možda je igra simetrije ili je prosto riba. -Supa, riba, dezert.
Martine, poštuj inspektora, ništa ne treba prevideti.
Da predložim slagalicu, koji je četvrti simbol u drugom nizu?
Nemam pojma. -I ti tog dana nisi bio na času?
Samo treba znati kako se gleda. Ova iluzija se naziva idiotskim nizom.
Svako ko ne može da ga reši... -Hvala, shvatio sam.
Ipak, smatram da simboli treba da se drže matematike, a ne gastronomije.
Mislite da je umešan matematičar? -Moguće, neko ko traži neko priznanje.
Ili neko ko nije matematičar, ali to želi da bude. -Učenik?
Manje verovatno. Izvadi onaj drugi s leva.
Dugo nisam predavao. -Možete li nam reći šta će biti treći simbol?
Previše mogućnosti, to je test na kom ne želim da se okliznem.
Čekaćemo da ubije još jednu osobu jer ne možemo da dešifrujemo
ovu prokletu slagalicu? -Baš je čupavo, zar ne?
Seldome? -Martine?
Zašto me pratite? -Ne pratim nikoga, ponajmanje tebe.
Šta radite ovde? -Idem u restoran. Čudno ti je da idem na večeru?
I ja idem tamo. -To je apsurdno.
Izvini, trebalo je da ti kažem da dolazi i Artur.
Izvini, ali meni smeta prisustvo ovog nikogovića. -Nikogovića?
Ne bi primetio šalu i da te ošamari. Previše si ozbiljan za svoje godine.
Pozvao me je u bolnicu pa sam mislila da bi bilo najbolje da dođete.
Ne smeta mi, valjda vas nisam povredio. -I da jesi, ne bi ti priznao.
Kao deca ste koja se tuku oko lopte. -Ti si lopta.
Ne, ja sam sestra koja će te isprašiti ako ne ućutiš.
Molim te.
Razgovarala sam sa forenzičarima. -I?
Nema traga otrovu. Šta god da mu je ubrizgano je potpuno bezazleno.
Možda vazduh? -Ne. -Pusti je da govori.
U pravu je, malo je verovatno. Da se to desilo, primetilo bi se.
Ipak, postoji mogućnost da je supstanca izvađena iz otrovne pečurke
to je tajna među forenzičarima, nema reagensa. -Kako si to saznala?
Lorna ume da sazna ono što želi. Kuća joj je puna misterija ubistava.
Ali verujem da znaš to do sada. -Znam.
Iznenađuje me da nisi iscedila sve informacije iz Martina.
Martin je dobar momak, zna da ne sme nikom da kaže ono što
ste rekli policiji. -Ipak si na listi osumnjičenih.
Ja? -Što si iznenađena? Oba ubistva su povezana sa bolnicom,
mogla si da uđeš u sobu i da ubrizgaš supstancu za koju znate samo ti
i forenzičari. -To je smešno, nema motiv.
Od sveg znanja, ovaj jaz je najklizaviji, pazi se.
Ni ne počinji sa tim.
Treba reći da je naš odnos transcendirao čisto intelektualno.
I kada se završio, bilo je sve sem sportskog. -Ako ne umukneš, ubiću te.
Vidiš, zašto ona nema motiv? -Tako si grozan, uživaš da se
igraš sa ljudima.
Razumeš sada, svaka formulacija je validna u nizu jer uvek možemo
naći pravilo koje je opravdava.
Imam osam, sada mi daj četvrti.
Mladiću, nisi potpuni idiot. Jedan, dva, tri, četiri.
To je bilo lako. -Ubistvo je neograničeno složenije.
Recite mi koji je treći simbol. Krug, riba, koji je treći?
Žao mi je, ne mogu. -Zašto ne, ne verujete mi?
Ne mogu potpuno, ne radi se o tome. Ako ti kažem, prestaćeš da misliš.
Možda smisliš nešto bolje od mene.
Ne, ima tu još nečega. Mogli ste da kažete policiji. Bolje išta nego ništa.
Tako je, postoji dobar razlog što nisam, uplašen sam.
Uplašeni ste? -Da, sve ovo je užasavajuće sa simbolima i slagalicama,
a iza svega je stvaran svet. U pitanju su ljudski životi.
Ako pogrešiš u jednačini, izbrišeš to, nije problem, ali kada je u pitanju
život, nema povratka. U stvarnom svetu svaka odluka, ma koliko
beznačajna, ima nepovratne posledice. Tome me je bar život naučio.
Mlad si. Ja sam već platio visoku cenu za svoje greške.
Zadrži ovo.
Šta je to? -Treći simbol niza. Može da ga otvoriš sada i imaš odgovor.
Ili možeš sam da dođeš do rešenja i da dokažeš da nisi idiot.
Hvala, gotovi smo.
Drago mi je da te vidim. -To je spektakularno.
Treba da vidiš sa vatrometom. -Ovde?
To je proba za koncert za Gaj Foks. -Gaj Foks?
Sećaš se petog novembra? -Ne sećam se.
To će mi biti poslednji koncert, prihvatiću tvoj savet i odlazim.
Ovaj divni grad može da guši. -Želim da odem negde sa više svetlosti.
Možda Španija ili južna Amerika. -Bet, želim da se izvinim.
Ja sam kriva, malo pažnje, ti si mi je pružio i ja sam sve pokvarila.
Teško ti je, razumem. -Sladak si, dolaziš na koncert? -Biću tamo.
Martine? Moram još nešto da ti kažem. Razgovarala sam sa Pitersonom i
možda rekla više nego što je trebalo. -Zašto?
Postavljao mi je neka pitanja u vezi sa tobom. -Sa mnom?
Pitao je zašto si odabrao moju kući. -Šta si mu rekla?
Istinu, da si opsednut sa svim što ima veze sa Seldomom. -Šta?
Nisam mislila da je važno, nećeš poreći da si opsednut njime.
O čemu pričaš? -Pitao me je da li postoji veza među nama.
I ti si rekla... -Ono što se desilo. -Ništa. -To sam mu i rekla.
Bolje da ništa nisi rekla. -Znam, i odmah sam zažalila.
Ali sam bila ljuta na tebe i to mi je prvo palo na pamet.
Šta si mu još rekla? -Da imam osećaj da te ne interesujem ja
i da radije želiš da budeš sa Seldomom. -Do đavola!
Valjda neće tako glupo shvatiti ozbiljno. -Sve shvataju ozbiljno.
Neće tebe okriviti, to je apsurdno, da policija pomisli da si ti ubica.
Da li postoji savršeni zločin? Godinama su pisci spekulisali o tome.
I ubice, neki su uspeli da to sprovedu u delo kao Hauard Grin.
Grin je bio ponizni krojač, dobro socijalno zbrinut, vodio je
dnevnik koji je policija pronašla u njegovoj kući. U dnevniku je
detaljno analizirao 14 načina da ubije ženu koju je mrzeo
tajno i duboko. Neki načini su bili suludi, drugi brutalni, jedan ili dva izuzetni.
Grin je odmah shvatio da glavna opasnost za kriminalca nije moguća
istraga činjenica iz prošlosti već problemi koji se mogu pojaviti u budućnosti.
Svaki alibi sadrži lažni element koji se pažljivo može otkriti.
Zaključio je da postoji samo savršeni zločin onaj koji se reši pogrešno.
Da li je on ubio na kraju? -Ne, ona je ubila njega.
Jedne noći je našla dnevnik i izbola ga je kuhinjskim makazama.
Porota, užasnuta dnevnikom, je osudila ubistvo kao samoodbranu.
I proglasila je nevinom,
Proglašeni ste nevinom, slobodni ste.
Ne razumem, kako je to savršeni zločin?
Nedavno je otkriveno da rukopis u dnevniku nije Hauarda Grina.
Ko ga je napisao? -Ljubavnik njegove žene, falsifikator umetnina.
Ubica ima 30-35 godina, iz srednje klase iz malog grada ili predgrađa.
Ima karakteristike pažljivog genija i verovatno neku vrstu fizičke mane.
Umišlja da njegovi talenti trijumfuju i da može da uništi one koji ga ponižavaju.
Onda dolazi njegova velika prilika da napusti okolinu i da svoj prošli
svet stavi iza sebe i ovde se dogodilo nešto neočekivano.
Odbijen je, iz nekih razloga je izbačen iz mesta za koje on smatra
da je njegovo pravom i suočava se sa činjenicom da mora da se
vrati u svet iz koga misli da je pobegao. -Bože moj, deluje kao da ga žena lično zna.
To je ludilo, nema osnovu. -Ne govorimo o psihopati.
Nema elemenata okrutnosti. Možemo reći da je nevin.
Psiholog naglašava da ubica traži osvetu i divljenje.
Ubistva su način da se dođe do vas, mešavina želje za osvetom
i mnogo veća želja da pripada vašem svetu, želi da ga prihvatite.
Pokušava da vam udovolji, kao da je u prvoj fazi zaljubljivanja.
Psiholog misli da je on potisnuti homoseksualac i da je zaljubljen.
Loša posekotina, treba da ti pogledaju to. -Ne znam šta...
Bar nisi prosuo vrelu kafu po pantalonama, ja sam stručnjak za to.
Možemo da nastavimo kasnije. -To ne bi bilo loše.
Možda preteruješ. -Policija pretpostavlja sve, sada
svaka formulacija može biti validna za njih. -Zvučiš kao Seldom.
U pravu je, i ja mogu da budem osumnjičeni. -Kao i ja.
Kao svi.
Ne daj da ti Seldom uđe u glavu. Kada uđe, ne možeš da ga izbaciš.
To se desilo tebi. Još si zaljubljena u njega. -To nije smešno.
Izvini, ali kao da je on svuda, ja nisam uradio ništa što on već nije
i izgleda mnogo bolje od mene.
Hoćeš da ti kažem da mi se ti više dopadaš, da se bolje krešeš od njega?
Ne, želim da me lažeš i da mi kažeš da sam inteligentniji.
Idi do đavola. -Ljuti me to što znam da nisam bio jedini za stolom koji te je kresnuo.
To je bilo davno. -On te pozove i onda ti potrčiš. Da bi te ponovo šutnuo.
Takva sam, baš kao i ti. Sada bolje da ideš.
Kada se sve ovo završi ne želim da znam za tebe ili Seldoma.
Ti si sranje kao i mi ostali. Mi smo mediokriteti.
Sve što mi možemo je da se napijemo i da zaboravimo.
Ostavi me na miru.
Za mediokritete sveta. Za balkanizam i glupost!
Kembridž nas je opet šutnuo. Šta je?! U šta gledate?!
Istina je, odustanite od matematike i pišite dečje priče. -Smiri se, idemo.
Jednog dana, ludak će izaći iz ormana i sjebati vas. -Hajde.
O čemu pričaš? -Odakle si ti? Da ne krešeš sve oko sebe
da obratiš malo pažnje, shvatio bi.
Ko je Henri Vilkins? -To je Kenedijev ubica.
Rešio je Bormatovu poslednju teoremu. -Tako se bar priča.
Demonstriraće u naredna tri dana na tri konferencije na Kembridžu.
Rešio je najteži matematički problem u poslednjih trista godina.
Znam da treba da sam tamo da pokazujem to.
Ja, Jurij Ivanovič Podorov. -Imaš tu demonstraciju?
Naravno da ne, ali bih je imao da mi je nije ukrao tvoj prijatelj Seldom.
To je u pitanju. -Ja sam shvatio da se Bormatova pretpostavka ne
može rešiti bez Tamijamine formulacije. Za svaki logički oblik sa
eliptičkom krivinom i gde ima te krivine ima logički oblik.
Pijan si. -Jesam, ali tada nisam bio. Otišao sam do Seldoma
objasnio mu i tražio mu da mi pomogne da uđem na Kembridž, a znaš šta
je rekao u vezi sa mojom idejom? Da je apsurdna.
Sada, zahvaljujući to malo apsurdnosti, Henri Vilkins će ući u istoriju.
On radi na Bormatu tajno sedam godina. -Zašto tajno?
Jer je ukrao od mene, ali ne znaju kako da urade, imaju pogrešan pristup.
Ali nije još dokazano. -Ne potcenjuj me.
Na njihovoj si strani, svi ste protiv mene, pokušate da mi ukradete ideje.
Nećeš mi čitati misli. Pomozite mi, pljačkaju me.
Pokušavaju da me ubiju. -Ako ne ućutiš, ubiću te!
Polako.
Prokletnici! Jebeni Englezi i njihovi maniri. Sjebu te.
Dobrodošao na zabavu. Sigurno ti niko nije rekao za pravilo oblačenja.
Čovek je bio pre svog vremena, hteo je da digne u vazduh
skupštinu sa kraljem i celom vladom unutra. Od tada
svakog petog novembra imamo civilizovanu proslavu gde mu
spaljujemo sliku. Sada je teško reći da li se pamti njegova propast
ili izuzetna ideja. Govoreći o zaverenicima. Iza mene, nekoliko redova
sedi visok crni gospodin, sećaš li ga se?
Da. -Prati me tri dana. On je jedan od Pitersenovih ljudi.
I Pitersen je ovde. -Sedi s naše desne strane, tamo sa kćerkom.
Treba da porazgovaramo o nečemu. Možda je...
Videli ste ga? -Koga? -Podorov je imao nešto pod ogrtačem.
Pratim osumnjičenog u palati. Želim da svi slobodni ljudi uđu smesta.
Beži na krov. -Šta ti radiš ovde?
Naređujem! -Ćuti i ostani dole.
Šta je ovo? -Martine, izdajice.
Ovo je samo klovn.
Šta ti radiš ovde? Vrati se pored Seldoma! -Odmah.
Pomerite se, ja sam lekar.
Ovaj čovek je mrtav.
Uzrok smrti je gušenje. -Kako je mogao da ga uguši tamo pred svima?
Prema doktoru je to bio spontani zastoj u disanju.
Bet kaže da je čovekovo zdravlje bilo osetljivo, operisali su mu
pluća pre nekoliko godina. Trebalo je da umre pre nekog vremena.
Sa tim, umrli biste gotovo odmah ako vam neko omete disanje.
Nemamo dokaze da je ovo bilo ubistvo. -Imamo.
Treći simbol je trougao. -Gde ste našli ovo?
Na mestu za dirigenta, ubica je napisao treći u nizu u notama.
Krug, riba i trougao, ima smisla. -Dosta mi je ovoga.
Hoću da mi kažete tačno šta znate inače ću vas smatrati saučesnikom
jer očigledno zadržavate informacije. -Imam samo ideju šta bi moglo biti.
Šta je onda? -Možda nije najbolji trenutak. -Ne mogu da verujem.
Izaći ću ovde.
Smeta ti? -Neka, dobro će mi doći šetnja.
Ne šetaj daleko.
Prokletnici.
Na Kembridžu se pripremaju da se proslavi ključni trenutak njegove istorije.
Ako su glasine istinite, zahvaljući profesoru Henriju Vilkinsu Bormatova
poslednja teorema bi mogla biti rešena u poslednjih nekoliko sati.
Stotine matematičara širom sveta će se danas sastati na Kembridžu
i prisustvovaće javnoj demontraciji koju će predstaviti prof. Vilkins.
Vekovima, matematičari su uzalud pokušavali da odgovore na tu teoremu.
Da li će misterija biti rešena?
Izvini za juče, ali još uvek mislim da treba da... -Da mislim sam za sebe.
Nisam bio uspešan do sada.
Sutra će "Pipl" objaviti članak o ubistvima. Objasnio sam sve što znam.
Sve? -Policija veruje da ćemo dati rešenje četvrtog simbola
ako to objavimo i da ćemo zaustaviti ubistva.
Zanima ga da li prepoznajem njegovu inteligenciju. To bi trebalo da bude dovoljno.
Mislite da će uspeti? -To je najbolje što ja mogu.
Imam 12 sati da dokažem da nisam idiot i to bi bilo sve.
Nisi idiot, znaš to, samo treba da ga se prisetiš, ipak pripadaš sekti.
Znam šta misliš. -Pa? -To bi mogla da ti bude najveća greška u životu.
Veruj mi. -Ne verujem vam, mislim da lažete. -Tako je, lažem.
Ali ako te zamajam dovoljno dugo autobus će krenuti, i biće prekasno.
Teško je progutati odmah, ali posle ti se dopadne.
Moje špagete ili moji romani? -Špagete su odličan izum.
Romani imaju smisla, imaš nešto da saznaš i onda ti se objasni
na kraju. U životu se niko ne trudi da ti nešto objasni.
Ne želim da pričam o objašnjenjima ili zaključcima, ništa van ove sobe ne postoji.
Samo ti, ja i špagete.
Znam šta ti je značilo da siđeš sa tog autobusa. -Vredelo je.
Tek je počelo.
Pogledaj šta si uradila, luda si. -Luda za tobom.
Ukusno. -Imaš nešto tu.
Ovaj trenutak je savršen, jedinstven. Nepotresna osnova zaokrugljene istine.
Molim?
To je od Parmenida, on je bio grčki komičar, rekao je da je stvarnost
velika laž, i da postoji samo jedan Bog koji se ne menja.
Opet to radiš. -Šta? -Pričaš kao ljudi iz tvoje sekte.
Izgleda da ne umemo drugačije.
Shvatam zašto devojke izlaze sa muzičarima. -To je i on rekao.
Stvarno? -Znao je da devojke vole muzičare?
To u vezi sekte. Rekao je "treba da znaš, ti si deo sekte".
Jebem ti. Nemoguće, previše je lako. -Šta?
Moramo da otkrijemo pre nego što izađe u novinama. -Šta?
Kao Seldom si, moraš da nastaviš sa njegovom igrom?
Da, samo na to mogu da mislim. -Bet je bila u pravu, zaljubljen si u ludaka.
Lorna, samo ovaj put, kada se završi ovaj košmar odlazimo odavde.
Gde? -Bilo gde van zidina bez knjiga, gde ljudi ne znaju za tablice.
Sranje! -Rekla sam ti. Šta sada? -Knjižara!
Hej, zatvorili smo. -Samo tren.
Reci mi šta tražimo? -Evo ga.
Sekta Pitagorejaca. -Bilo im je zabranjeno da otkrivaju tajne.
Funkcionisali su kao sekta. Brojevi su bili sveti. Nije ovde.
Izvinite, moraćete da dođete kasnije, nema nikoga za kasom.
Ne brinite, ne želimo da kupimo nešto. -Onda bolje idite.
Samo tren, molim vas. -Ako pregledate katalog, naći ćete sve.
Ućutite, ne mogu da mislim. -Moraću da pozovem obezbeđenje.
Slobodno, samo idite.
Mora da se pominje negde, dijagram.
Nešto ovako?
Jedan, početak svih stvari, savršenstvo koje je zatvoreno u sebe.
A riba? -To smo mislili, ali je ovo ranije, to je presek dva kruga
simbol suprotnosti, dualnosti, prostora dobra i zla.
Treće, trijada, sinteza suprotnosti, mir nakon rata.
A četvrti simbol? -Traktat. 1+2+3+4 je desetka,
totalitet Demijurg, to im je bio božanski broj.
1, 2, 3, 4, tako jednostavno? -Kako to nisam video?
Svako bi znao odgovor. -Šta tražiš?
Jedino što znam u vezi njih je da je inteligencija bila od takve
vrednosti da su retardirani bili korišćeni kao zamorčići.
Čak su pokušali i transplantaciju organa.
Sranje.
PITAGOREJSKA MEDICINA
Sranje.
Hvala mnogo, samo mi je to trebalo.
DA LI JE OVO SLEDEĆE?
Vrati te se vas dvoje! Kuda ćete?
Znamo ko je ubica. -U redu je.
Znam da sam zeznuo na koncertu, ali mi morate verovati sada.
Sada može biti gore, može ubiti više ljudi, verovatno desetoro.
Opusti se, ovaj put nas je direktno kontaktirao, pogodili smo simbol.
Traktat. -Tako je, poruka ukazuje na tačno mesto. Rekao nam je broj.
Puta? -841 upravo su prošli. -To je put za Kembridž.
Piterson je već krenuo, pokušaće da zaustavi autobus pre nego što stigne.
Locirali ste autobus? -Udaljen je 30 milja od vašeg mesta.
Piterson svim jedinicama. Ubica možda putuje sa...
Ne radite ništa dok ja ne izdam naređenje.
Gde su? -Ne vidim ih.
Ispred vas su. -Sada!
Isuse!
Ugasi motor i stavi ruke na volan.
Stigli smo na vreme, zaustavili su autobus, Seldom i ostali su bezbedni.
Seldom, šta ste uradili? Uhvatili ste pogrešan autobus.
Da? -Seldom, moraš da razgovaraš sa Pitersonom da postoji još jedan autobus.
O čemu pričaš? -Devojčicin autobus je. -Koja devojčica?
Martine?! Čuješ li me?
Devojčici iz bolnice je potrebna transplantacija, želi da ubije decu
da bi spasio nju.
Gdine, izvinite, ovuda molim vas. -Biće ubijeni, moram da pričam sa Pitersonom.
Jedan putnik insistira da razgovara sa vama, potpuno je izgubio kontrolu.
Šta, do đavola?
Da li si znao za ovo? Jesi li? Ti i tvoje jednačine?!
Ne znam ja ništa.
Ništa.
Petoro žrtava su mogući donori i petoro organa imaju šanse.
Sada žure u bolnicu. -Zato je poslao hitnu pomoć.
Tako je, hteo je da svede što je manje moguće štete.
Samo ovaj put nije bio neprimetljiv. -Zašto simboli?
Nije planirao da pogine u nesreći, hteo je da iskoči na vreme
da izbegne da bi bio osumnjičeni. -Kako to znate?
Kada se autobus sudario, vrata su bila otvorena.
A ostale smrti? -Da su samo deca bila ubijena bio bi glavni osumnjičeni.
Verovali smo da serijski ubica nije mislio na njega, ali se preračunao.
Nije izašao na vreme.
Nije hteo da ubije druge ljude, trebao mu je alibi.
Upravo tako. Šteta što nije uspelo ranije. Toliko o logici.
Ti si bio samo pion u njegovoj igri, nema zbog čega da ti bude krivo.
Ne znaš šta govoriš.
Ne treba da ideš na avion, već si miljama daleko. -Samo razmišljam.
Od sada smo samo dvoje turista na aerodromu sa najtežim prtljagom.
Šta si spakovala ovde? -Osnovno, kuvar za špagete i još nešto.
Nadam se da nisi ni jedan roman. -Naravno da ne, nema simbola, Oksforda,
dogovorili smo se. Moći ćeš da živiš ovako? -Da, samo ti i ja.
Mogu li dobiti vaše karte? -On nije znao. -Martine?
Drkadžija me je zeznuo, nije znao koji je treći simbol.
Bože, imaš slike kod sebe!
Isuse! Šta je to?
Proveo je tri godine dešifrujući nemačke šifre. -Ne možete to ovde.
Naravno, krisis na nemačkom je krug. To je smislio na licu mesta.
Bio si ovde ranije? -Nikada nisam imao prilike.
Bila bi šteta da odeš odavde a da ne vidiš ovo.
Ovo je najveća kolekcija falsifikata na svetu. Ni Mikelanđelo ne
bi razlikovao ovog Davida od originala. Za stub verujemo da
je u Rimu i uvereni smo da je ovo obična kopija.
Ovde osećam olakšanje, niko ne pokušava da me prevari.
Zapravo, ovo mesto sadrži najviše istine na celom svetu.
Imamo apsolutnu istinu. Sve je lažno. Van ovih zidova niko nije uveren u išta.
Mnogo ste rizikovali dajući mi prazan papir.
To je bilo važno, morao sam da te ubedim da sam znao koji je znak.
Tada nisam bio siguran, znao sam da me nećeš izneveriti.
Ponos ti nije dao da otvoriš ovaj papir dok sam nisi došao do rešenja,
a to bi potrajalo. -Nije postojao serijski ubica, to je bio izum.
Ali ne vozača autobusa, nego vaš.
Izmislili ste niz ubistava da biste sakrili pravi zločin, smrt gđe Iglton.
Bet je ubila baš kao što je policija sumnjala od početka.
Bet je mrzela svoj život, nije više mogla da trpi tu ženu pa je ubila.
Tada vam je poslala poruku tražeći pomoć.
Nisam mogao da je pogledam u lice zbog smrti njenog oca.
Nisam mogao ponovo da je izneverim. -Sreli smo se na vratima.
Došli ste da se otarasite dokaza, ali sam ja tu smetao i ja sam sve pokvario.
Morali ste da smislite novi plan preda mnom, pre nego što je došla policija.
Pročitali ste reč krug na nemačkom na ploči za skrebl i to vam je
dalo ideju, niz neograničenih mogućnosti. Ali vam je trebala i druga smrt
da ubedite policiju da ubica nije Bet. Na žalost, ja sam vam pomogao.
Dao sam vam ideju da to uradite a da nisam to ni shvatio.
Neprimetno ubistvo. -Ubica koji ubija nekoga na samrti.
Samo je trebalo da sačekate priliku i da ubodete telo.
Tada ste poslali drugu poruku, ribu. Niste znali kuda će to odvesti.
Mogućnosti nastavljanja niza su još uvek bile neograničene.
Morali ste da čekate novu priliku i to bi trajalo nedeljama, mesecima.
Nije bilo žurbe. Za treću smrt ste imali drugačiji plan, ali se taj
trougao pojavio kao nebo od Boga i imali ste rešenje.
Prvo sam to odbio, previše ljudi. -Ne lažite, niste mogli da protraćite to.
Bio je i trougao, sve je dobilo značenje, kao da su Pitagorejci bili na vašoj strani.
Bilo je savršeno, ali još bitnije je da nije bilo napadno.
Dok se nije pojavio ludak. Svako naše delo može imati neočekivane posledice.
Toga ste se najviše bojali.
Ko je znao da će taj đavo pročitati članak u novinama?
Tražio je rešenje za probleme svoje kćerke.
Dok je svakog dana vozio tu zdravu decu sa savršenim plućima
i oštećenim mozgovima. Zašto su oni zaslužili da žive, ali ne i njegova kćerka?
Nisu jedino matematičarima poznati Grci, dali ste mu rešenje kada
ste objavili niz. I on je želeo da završi svoj zločin.
Trebalo je da samo da telefonira i jeste.
Misliš da sam ja ubica? -Ne, niste ubili nikoga, ali ste
krivi za izazivanje smrti one nevine dece. Krivi ste za aroganciju.
Za korišćenje slova na tabli za igru. Ko mislite da ste?
Nadam se da te je moja greška naučila nečemu.
Da, jednom, jednoj važnoj stvari. I brojevi lažu. Istina nije matematička
kako sam verovao, apsurdna je, zbunjujuća, nasumična,
nepostrojena i duboko neprijatna. -Drago mi je da se slažemo u vezi sa nečim.
Nešto si izostavio.
Pravi krivac, onaj koji je sve pokrenuo. -Ko?
Ti, Martine. -Ne zasmejavajte me.
Ako me ne veruješ pitaj Bet. Bila je zaljubljena u tebe, nisi svestan?
Upamtila je tvoje reči. -Probaj to.
To joj se urezalo u glavu kao čekićem. "Budi slobodna kao ja".
To je razumela i to je uradila, stavila tačku na ono što ju je
sprečavalo da bude slobodna. Sopstvenu majku.
Leptir koji zaleprša krilima i uzrokuje uragan na drugoj strani sveta.
Zvuči li poznato? Da li si ti taj leptir, Martine?