Prosím, prosím vás...
Prosím ne.
Ne, prosím!
MĚSTO VILLACH 1235 n.l.
Ne! Ne! Ne!
Ne!
Všechny jste byly odsouzeny za čarodějnictví a spolčení s ďáblem.
Pokud chcete spasit vaše duše od zatracení, obraťte se nyní a přiznejte vaše hříchy.
Přiznávám. Přiznávám.
Pokračuj dítě. Měla jsi smlouvu s ďáblem?
Ano. Přiznávám. Prosím! Mějte slitování!
Prodávala jsem masti, ale byl to jen prasečí tuk, ne čarodějnictví, přísahám.
Knězi...
shoříš v pekle.
Začněte.
Ne! Prosím ne! Ne!
Ne, počkejte, počkejte, říkal jste, že mě ušetříte.
Tvoje duše dítě, tvoje duše bude ušetřena.
Ale tělo musí být odevzdáno Bohu kvůli oproštění od pozemských hříchů.
Ne! Ne! Prosím vás! Ne!
Počkejte, těla musí být vyzdvižena.
Musím pronést slova z knihy Moudrost Šalamounova, abych měl jistotu, že znovu nepovstanou z mrtvých.
Jsou oběšené a utopené. Pro mě jsou už dostatečně mrtvé.
ZÁLIV EDREMIT Doba křížových výprav
ZÁLIV EDREMIT 1332 n.l.
Dnes jste skutečně požehnaní. Dnes budete bojovat ve jménu Boha.
Dnes budete boží bojovníci pokřtění krví našich bezbožných nepřátel.
Podívej na tu chátru tam dole Behmene, čeká je setkání s Pánem.
Lituji každého člověka, jehož poslední tvář kterou spatří, bude ta tvoje Felsone.
Jediný hřích, kterému budete muset dnes čelit je vaše selhání.
Ten, kdo pobije víc mužů, má pití zadarmo.
Vezmu si těch tři sta nalevo, ty si vem těch tři sta napravo.
Když si je rovnoměrně rozdělíme, kdo pak bude platit dneska večer pití?
Platit budeš ty, příteli.
Připravte se na bitvu!
Fajn, zabiju všech šest set sám.
Taste meče!
Do útoku!
- Začínám mít žízeň Behmene. - Platíš příteli.
OBLÉHÁNÍ TRIPOLISU 1334 n.l.
Nechť se písek zbarví krví,
krví bezbožných nepřátel!
BITVA O IMBROS 1337 n.l.
BITVA O ARTAH. 1339 n.l.
Nepřestávejte, dokud nepadne poslední nepřítel našeho Boha.
Nemyslíš, že Bůh dobré vůle má nějak hodně nepřátel?
Být na jeho straně taky není žádnej med.
BITVA O SMYRNU 1344 n.l.
Jsou to bezbožní lidé.
Hřešili proti Bohu a jeho synu Ježíši Kristu.
Musejí být potrestáni.
Nezklamte Boha! Udeřte tvrdě!
Nikoho neušetřte!
Tisíc ztracených duší svržených do ohně pekelného. Skvělý den pro církev.
Ty tomu říkáš skvělé? Vraždění žen a dětí?
Víš, kam patříš rytíři. Zasvětil jsi tomu svůj život.
- Zasvětil jsem svůj život Bohu, ne tomuhle. - Já jsem na tomto světě jeho ústy.
- Naslouchám jeho hlasu. - Možná to není hlas Boha, který slyšíš.
Jak se opovažuješ?
Já jsem hlas církve osvícený Bohem, a ty nejsi nic víc než lupič s krví na rukou.
Kdo ovládá tvůj drzý jazyk Behmene?
Vypadněme odsud.
- Nemůžete odejít. - Kdo nás zastaví?
POBŘEŽÍ ŠTÝRSKA O měsíc později.
Ovce se volně pasou a žádný pasák v dohledu.
- Myslíš, že přeskočily plot? - Všechny?
Jdeme už celý den a nepotkali jsme živou duši.
Živou duši si klidně nech, leda bysme tak natrefili na slepici.
Haló.
Je tu někdo?
Haló?
- Co se jim stalo? - Nevím.
My dva jsme už viděli spoustu smrti. Někteří si ji zasloužili, jiní ne.
- Ale kdo si zaslouží takovouhle smrt? - Nikdo.
Konečně město.
Mohli by nás poznat. Možná bychom se mu měli vyhnout.
A kam bychom jeli? Tihle koně už nás dál nedonesou.
Jsou to farmářská zvířata. Potřebujeme jezdecké koně. Jídlo. Zásoby.
Prosím! Prosíme vás! Už to nevydržíme!
Náš Pane, nebeský otče, přijmi laskavě bolest a utrpení, které dobrovolně zakoušíme.
Smiluj se nad námi ve svém srdci.
- Co se to tady děje za šílenost? - Epidemie.
- Epidemie? - Jaká tu dosud nebyla.
- Zachvátila celou oblast. - Není žádný lék?
- Žádný neexistuje. - Jak dlouho už epidemie probíhá?
- Přes dva roky. - Kolik mrtvých?
Někteří říkají, že tři lidi ze čtyřech.
Sám jsem pohřbil dvě děti a ženu.
- Ale jak to, že o tom nevíte? - Byli jsme na cestách a právě jsme se vrátili.
- Tady je máte, dva z mých nejlepších. - Díky.
Nech to být.
Felsone, tudy.
Co je zas?
Viděli znak na mém meči.
Říkal jsem ti, že jsme se měli tomuhle městu vyhnout.
Vy dva, zůstaňte stát!
A kurva.
No dobře.
Pojďte se mnou.
Zahoď to!
Sundej tu kapuci a masku.
Uvězněte ty dezertéry.
Počkejte.
Ukažte mi to.
Tohle je tvoje?
Následujte mě.
- Doufám, že nám dají večeři. - Co s námi máte v úmyslu, knězi?
To vám já nemohu říct.
- Promiňte mi Vaše Eminence. - Co se děje Debelzaqu?
- Tohle je meč křižáckého rytíře. - Přistup blíž.
- Pověz mi své jméno. - Jsem Behmen Blabrurek.
Behmen, ano a tvůj přítel Felson.
Vaše jména jsou mi známa.
Vaše vítězství se stala legendami.
Ano, jsem nemocen.
- Mor je všude. - Je to prokletí přivolané z pekla.
- Seslané na nás černou čarodějnicí. - Černou čarodějnicí?
Sám jsem četl doznání.
Ta čarodějnice musí být dopravena na opatství Severak,
kde mniši mají v držení poslední starodávnou rituální knihu,
která zlomí moc čarodějnice.
A ukončí epidemii moru.
- Co to má co dělat s námi? - Naše síly byly zdecimovány.
To vy ji budete muset dopravit.
Můj nejlepší rytíř Eckhart se již zavázal k tomuto úkolu.
Stejně jako tady kněz Debelzaq.
Na to samé se ptám i vás. Budete sloužit církvi ještě jednou?
- Nemohu. - Přísahal jsi Bohu. Byl jsi zproštěn této přísahy?
Moje přísaha platila Bohu. Ne těm, kteří v jeho jménu vraždí.
- Znáš trest za dezerci. - Ptám se tě znovu.
Behmene Blabrureku,
budeš sloužit Bohu a církvi?
Církvi už nesloužím.
Dovnitř.
Oba.
A co tedy dělají s dezertéry? Pověsí je?
- Upálí je? - Nejspíš obojí.
No, kdybych si měl vybrat, radši bych visel.
- Je to čarodějnice? - To bych neřekl.
Kněz řekl, že se přiznala.
My oba víme, že církev má své cesty, jak přimět lidi k doznání.
Je mi líto, že jsem tě do toho namočil, Felsone.
Tenhle žalář je ještě zlatej. Nic strašnýho.
Strávili jsme už noci na mnohem horších místech.
Tedy alespoň já ano.
Co to je za smrad?
To budeš asi ty.
Církvi už nesloužím.
Viděl jsi ksicht toho kněze? Vypadal, jako kdyby mu někdo nachcal do posvěcené vody.
Jsou to bezbožní lidé, kacíři.
Zhřešili proti Bohu a jeho synu Ježíši Kristu.
Musejí být potrestáni.
Chceš mluvit s kardinálem?
Vzkaž mu, že odvedeme tu dívku do Severaku pod jednou podmínkou.
A to že se jí dostane spravedlivého soudu.
- S církví se nedá smlouvat. - Nedělám to kvůli církvi.
A chceme vrátit naše zbraně.
A zprostit všech obvinění.
Nyní jsme tady, tady je opatství. Vzdálenost je skoro 880 km.
Což představuje asi 6 dní jízdy. Jak vidíte, vyznačili jsme na mapě plán cesty.
To půjdeme tudy?
- To je nejkratší směr. - Přes řeku, 600 km hustého lesa a horský průsmyk?
Tenhle les se jmenuje Vormvud, a není to místo, přes které je radno cestovat.
- Spousta lidí se už odtamtud nevrátila. - Povězte knězi, už jste tu cestu někdy vykonal?
- Ne. - Přirozeně.
- Tohle jsou nejlepší mapy v zemi. - Pak bude lepší, když budeme mít průvodce.
Někoho, kdo tu cestu zná. Výběrčí daní, možná nějaký obchodník.
Někdo takový by tu byl, ale...
Á návštěvníci. Jak vám mohu pomoci? Chcete si po mě hodit jídlem nebo mě nakopnout?
- Ty jsi Hagamar, podvodník? - Ano. Totiž ne.
Jsem Hagamar, ale nikdy jsem nikoho nepodvedl.
- Prodávám relikvie, pravé relikvie. - A kde prodáváš ty tvoje krámy?
Všude, mám spokojené zákazníky odtud až do Prahy.
- A co v Severaku? - Ano, prodávám i mnichům.
- Prodal jsem jim nějaké věci z Egypta. - Za nízkou smluvní cenu, jak předpokládám.
Tak to potom znáš cestu na opatství.
Jako svoji dlaň. Klidně vám nakreslím mapu, tedy pokud...
Jsou připraveni ti prominout trest, ale pod jednou podmínkou.
- Budeš nám dělat průvodce do Severaku. - Ujednáno.
Teď tě pustím, ale pokud se pokusíš utéct...
Pane, zapřísahám se při všech svatých, ať mě potrestají smrtí, jestli vám lžu.
To pak budou muset počkat až po mně. Rozumíme si?
Čarodějnice je v bezvědomí. Dali jsme jí včera do jídla sedativa.
Otevřete celu.
Odpoutejte ji a připravte na odvoz.
- Je to jenom malá holka. - Nenaleťte jí.
Felsone!
Podrž ji! Drž ji!
Čím dřív se dostaneme do Severaku tím líp!
Teď je v bezvědomí.
- Koho to tam máte? - Čarodějnici. - Čarodějnici? O čarodějnici se mi nikdo nezmínil.
Proč myslíš, že máme namířeno do Severaku, prodávat cetky?
Zabijte čarodějnici.
Seslala jsi na nás neštěstí.
Dívá se na mě.
- Nevšímej si toho. Snaží se tě vystrašit. - To se jí daří.
Jak jste na tuhle holku přišli?
Potulovala se okolo Marbruku, mumlala si divná slova, dělala divné věci.
- A to z ní dělá čarodějnici? - Ne.
Ale je to znamení. Čtvrtou noc po jejím příchodu vypukla epidemie nemoci.
A pokaždé, když se objevila se to opakovalo.
V mojí vesnici žádné takové historky o dívkách objevujících se v okolí nikdy nebyly.
A přece epidemie přišla.
Je silnější než vypadá.
Ty věříš, že je to čarodějnice?
Sám jsi pocítil jakou má sílu. Řekl bys, že takovou sílu může mít holka?
Viděl jsem holky, které to nandaly chlapům bez pohnutí prstu.
Kolikrát se ještě budeme muset trmácet přes tenhle svět a Francii, pro Boha živého?
- Myslím, že to neudělala. - Okradla tě o celoroční plat!
Dala mi tolik na oplátku.
Podívej se na nás, stěží měsíc po tom, co jsme odešli ze služby od církve a kde jsme teď.
Jsou z nás dezertéři ze služby církvi.
Víš o tom, že nás někdo sleduje?
Připravme jim královské uvítání.
Sesedni z koně.
Kdo jsi? Proč nás sleduješ? Na něco jsem se tě ptal chlapče.
- Je to ministrant ve službě u kardinála. - Jmenuji se Kay.
A můj otec byl rovněž rytíř.
Juran Volenbad, také bojoval u Imbrosu. Možná vám něco říká jeho jméno.
- Co chceš? - Jsi jet s vámi do Severaku. - V klidu chlapče.
Chci vstoupit do vašich služeb.
A na oplátku žádám vaše slovo, že po našem návratu bych mohl být pasován na rytíře.
Služby ministranta. Už teď se cítím bezpečněji.
Abyste věděli, byl jsem dvakrát v listech a mám jedno ocenění za statečnost.
Tohle není žádný turnaj. Běž zpátky k mámě pod sukni.
Tohle je svobodná země.
A staříku, nepotřebuji od tebe povolení, abych mohl jet po téhle cestě.
Co kdybys zkusil znovu nás přesvědčit?
- Upřímně se omlouvám. - Jemu se omluv.
Tak to ne. To on mě urazil první.
- Naučím ho způsobům. - V klidu Felsone, použij druhou ruku.
Nemám zájem ho vidět mrtvýho, ale jen ho poslat zpátky.
- Vyřiď to rychle. - S radostí.
Na ministranta to není zlý.
Co to k čertu děláš? Bojuj jako chlap, ty zakrslej králíku.
To stačí!
Možná, že nám můžeš být užitečný.
Slyšel jsem, co říkal kardinál o vašem hrdinství na křížových výpravách.
- Šel bych také, ale byl jsem moc mladý. - To jsi byl z těch šťastných.
Povídejte. Jak jste se dostali do služeb církve?
Jednou přišel kněz do Felsonovy vesnice.
Řekl nám, že kdokoli půjde na křížovou výpravu, obdrží požehnání od církve.
A odpuštění hříchů.
- Ta část o odpuštění hříchů zaujala Felsona. - To není pravda.
Takže se toho kněze zeptal, které hříchy budou odpuštěny.
Jestli může být odpuštěno cizoložství. A kněz odpověděl ano.
Za dva roky služby církvi.
A co krádež? Ano, za tři roky.
A tak se Felson obrátil na kněze, a řekl mu, napište to rovnou na deset let.
Přinesl jsem ti jídlo.
A pokrývku.
Nejsi jako ostatní.
Jsi laskavý.
Ten, co ti udělal ta zranění, byl Debelzaq?
Na tom místě kam mě vezete. Co se tam se mnou stane?
Rozhodne se o tvojí vině či nevině.
V mojí vesnici byla jedna dívka, kterou také podezřívali z čarodějnictví.
Zatížili ji kameny a vrhli do jezera.
Kdyby se utopila, poznali by, že byla člověk.
Ale ona neutonula. Přežila.
Považovali to za důkaz čarodějnictví a upálili ji na hranici.
Nic z toho se ti nestane.
Dostane se ti spravedlivého soudu.
Máš moje slovo.
Říkala něco?
- Proč se ptáš? - Snažím se tě jen varovat.
To je její způsob. Snaží se nás poštvat proti sobě.
- Kdo pohlídá vůz? - Pohlídá vůz?
Ta holka je v kleci a já jsem unavenej.
Já půjdu.
- Někdo by si asi měl vzít první hlídku. - Já půjdu.
Neboj, budeš mít ještě příležitost než dorazíme do Severaku.
Eckharte, buď na pozoru.
Přišel jsem tě vystřídat.
- Nejsi unavený? - Ne.
Poslední dobou toho moc nenaspím.
Přemýšlel jsem, jak hodně mi ta dívka připomíná dceru.
Je mi líto, že jsi o ni přišel. Jak se jmenovala?
Mila. Jmenovala se Mila.
Povězte mi otče...
Říkáte, že kardinál dal své slovo, že bude mít spravedlivý soud.
Ale nedal také své slovo, že zastaví tu epidemii?
Co máte na mysli?
Dokážete si představit reakci lidí, pokud ji neshledajívinnou z čarodějnictví?
Ne otče, víte stejně dobře jako já, že církev si to nemůže dovolit. Ne teď.
Naše zodpovědnost je dovést ji před soud.
Mniši pak rozhodnou o jejím osudu.
Přesně.
Mniši pak rozhodnou o jejím osudu. A já toho nechci být součástí.
A doufám, že ani ostatní.
Počkej. Prosím neodcházej.
Prosím nenechávej mě s ním samotnou.
Ty se ho bojíš?
- Poslouchej. - Eckharte.
Dej mi ten klíč.
Jak utekla?
Strhla mi klíč z krku.
Kterým směrem utíkala?
Možná šla po téhle cestě do vesnice.
Kayi, Eckharte, tudy!
Je na návsi!
Támhle je!
Je to hrob. Masový hrob.
Počkej tady.
- Tati. - Milo? - Tati.
Jsem tady.
Eckharte...
- Milo? - Tati. - Milo?
Tati, kde jsi?
- Milo, dítě moje. - Tati, jsi to ty?
- Neutíkej pryč. - Tati.
Milo...
Tati...
Milo?
Eckharte!
Felsone, Behmene, kde jste?!
Vůbec jsem ho neviděl. Vynořil se z ničeho nic.
Proč se nezastavil? Proč mě neviděl?
Bože, co jsem to udělal? Co jsem to udělal?
Díval se mi do očí, ale neviděl mě.
Řekl...mi Milo.
Behmene.
Musela jsem utéct, neměla jsem na výběr.
Nemohla jsem ho nechat znova se mě dotknout. Je mi to tak líto.
Prosím, prosím neberte mě zpátky k tomu knězi. Prosím.
Božský otče, modlíme se, přijmi svého služebníka Eckharta na Království nebeské.
Byl to tvůj sluha a bojoval ve jménu tvém.
I ve jménu tvého syna Ježíše Krista.
A za tvoji slávu položil život.
Amen.
Chce ještě někdo něco říci?
Ať jeho oběť není marná.
Behmene.
Behmene, musím s tebou mluvit.
Co je zas, knězi?
Musíš varovat ostatní, aby mezi sebou před ní nemluvili o osobních věcech. Mohla by je využít...
Poslouchej mě!
To ta čarodějnice zabila Eckharta.
Slyšel jsi, co Kay říkal. Byl mimo smysly.
Slyšela nás, jak mluvíme o jeho dceři.
A co tedy máme dělat?
Vidí slabost, která leží v našich srdcích.
A jakmile ji spatří, využije ji proti nám.
Křižáku...
Jsem opravdu vděčná za tvou pomoc.
Jsi velmi statečný.
Člověk jako ty nikdy nedopustí, aby mladé dívce někdo ublížil.
Debelzaq má za to, že jsi zodpovědná za Eckhartovu smrt.
A ty mu věříš?
Potom co mi udělal?
Neměla jsem důvod Eckhartovi jít po krku, byl ke mě laskavý.
Řekl mi, že vypadám jako jeho dcera.
Vidím, že jeho smrt ti tíží mysl.
Dovol mi, abych ti ulehčila tvou bolest.
Některé dobré skutky se dají uskutečnit i zpoza mříží.
Kayi, pamatuj si. To nebyla tvoje chyba.
Byla to ta čarodějnice, nikdo jiný.
- Zemřel mým mečem. - Ten meč mohl klidně patřit komukoli jinému.
Ale nepatřil, byl to ten můj.
Já jsem ho zabil.
Proč jsme zastavili?
Tomuhle ty říkáš most?
Naposledy jsem ho viděl před 9 lety.
- To vypadal jinak. - Tak to dopadá, když si vezmeš podvodníka za průvodce.
- Kolikrát ti mám říkat, že nejsem podvodník. - Taky nejsi žádnej průvodce, co?
- Jak se máme dostat přes tu zchátraninu? - Ty si myslíš, že ten most je moje vina?
To ty jsi nás k němu zavedl. A to ty...
Behmene.
Behmene!
Sundejte všechno z vozu. Převeďte koně přes, jednoho po druhém.
Až napočítám do tří.
Jedna, dva, tři!
Už to dál neudržím!
Pomoc!
Hagamare, zapřáhni koně, použijeme je k vytáhnutí vozu.
Když mě pustíte ven, bude to lehčí.
Prosím, mohu vám pomoct.
- Nevydrží to! - Vydrží, tlač!
Tlačte!
To nepůjde!
Pusťte mě ven!
- No tak! - Tlačte!
- To bylo na poslední chvíli. - Zachránil jsem ti zadek stokrát.
Zachovej si aspoň trochu tvář.
Kayi... Přines mi obvaz.
Byla by škoda, kdyby vykrvácel k smrti.
Díky.
Felsone.
Placatku.
Opravdu?
Co je tohle za místo?
Hagamare, kde to jsme?
Les Vormvud.
Zatracená mlha, jako kdybych měl na hlavě závoj.
- Nesešli jsme z cesty, že ne? - Stěží vidím ruku před obličejem.
Jediný důvod, proč jsi tady je, protože jsi řekl, že znáš cestu.
Znám cestu, jenom na ni teď nevidím.
Možná bys nás chtěl zkusit vést sám.
To stačí! Oba dva.
Utáboříme se tady u cesty, dokud se mlha nezvedne.
Kay mi vyprávěl, co se stalo na tom mostě.
Říkal mi, že jsi mu zachránila život. Jenom jednou rukou.
- Tomu se těžko věří. - Věříme, čemu chceme věřit.
Věříš, že jsem čarodějnice, Behmene?
Ty se mě neobáváš. Že ne?
Nemůžeš spát?
Já taky ne.
Nevím, jestli je to tou mlhou nebo tou výškou.
Rozhodilo to i mě.
- Natož někoho, jako jsem já? - Tak jsem to nemyslel.
Ne?
Behmene, kolik z nás ještě umře, než dojedeme do Severaku?
- Nikdo, pokud bude v mých silách tomu zabránit. - A když nebude? Co pak?
Odpusť mi, že se zdráhám svěřit svůj život do tvých rukou, ale mám lepší řešení.
Zabijeme tu děvku, teď a tady a skoncujeme to.
Řekneme, že se pokusila utéct. Ohrožovala nás. Co jsme měli dělat? Neměli jsme na výběr.
Kdo by nám mohl něco říct?
Já.
- Slyšeli jste to? - Co je to? Co se to děje? - Poslouchejte.
Vlci.
Co budeme dělat?
Pobijeme jich tolik, kolik budeme moci.
To ne.
Vemte koně, já se postarám o vůz.
Jeďte!
Behmene.
Je pozdě. Nemůžeme mu pomoct.
Behmene, co to děláš?
- Behmene, co to děláš?! - To, co muselo přijít. Chce zabít nevinnou.
- To nemůžeš udělat. - Ustup stranou, dva životy už byly ztraceny.
- Je mi jich taky líto. - Tak ustup, nebo ten šíp bude tvůj.
- Pokud to uděláš, pak umřeli nadarmo. - To si nemyslím.
Čtyři životy budou zachráněny.
Co jsou čtyři životy v porovnání s tisíci dalších, co zemřou, pokud neukončíme tu epidemii.
Vím, v tvém srdci není místo pro Boha, ale já ve svém srdci vím, že nás nenechá na pospas.
Ve jménu Boha...
Žádný člověk neprolil víc krve ve jménu Boha než já.
Když je takový Bůh, jaký pak má být člověk?
Jestli ji zabiješ, nebudeš moci vinit Boha.
Pouze sám sebe.
Konec je na dohled.
Podívej, Severak.
Vykonali jsme dlouhou cestu Behme.
Přešli jsme oceány, pouště a viděli věci, které vidělo jen pár lidí.
Až tohle skončí, rád bych se vrátil do rodného údolí.
A ty?
- Nemám kam jít. - Tak pojeď se mnou.
Do domu, kde můj otec seděl a popíjel.
Není mnoho těch, co mohou také vyprávět to, co mohou moji předci.
A taky není mnoho těch, co by jim věřili.
Jak my poznáme pravdu, kamaráde?
Dozvíme se ji.
Haló?
Je tam někdo?
- Kde jsou mniši? - V kapli, je čas modlitby.
Bratři odpusťte, ale cestujeme zdaleka.
To není možné.
Nenechal by nás na pospas.
Bůh by nás neopustil.
- Musíme jít. Tady není žádná naděje. Jenom mor. - A kam?
Tihle muži byli naše poslední naděje.
Nyní jsme v Božích rukou. Nezbývá než se modlit a doufat ve spásu.
Otče náš, kterýž jsi v nebesích, posvěť se jméno tvé.
- Přijď království tvé. - Debelzaqu. - Buď vůle tvá, jako v nebi, tak i na zemi.
Chléb náš vezdejší, dej nám dnes. A odpusť nám naše viny, jako i my odpouštíme našim viníkům.
- Přestaň. - A neuveď nás v pokušení,
ale zbav nás od zlého.
Poslední...
Debelzaqu.
"Šalamounův klíč", kniha o které mluvil kardinál.
Na těchto stránkách jsou rituály, modlitby a zaříkávání shromažďované knězi po staletí.
Je tu popsáno, jak se bránit silám zla.
Dokážeš ty vykonat ten rituál?
Co to tu máme? To má být ten spravedlivý soud, co jsi mi slíbil Behmene?
Sama sis zpečetila osud.
Nechť je známo všem zde přítomným a Bohu samému,
že tato žena je obviněna z čarodějnictví.
Přiznala se k přivolání epidemie moru.
Jsem polichocena. Ale musím se přiznat.
Oklamala jsem vás.
Myslíš, že se takhle dokážeš zachránit? To se mýlíš. Řekni nyní pravdu před Bohem!
Pravdu! Ty taky neříkáš pravdu, ty pokrytče.
Po staletí tobě podobní upalují a věší.
Ukřižujete každého, kdo vám stojí v cestě.
Popravdě vám mohu poděkovat.
Církev poslala na onen svět víc lidí, než všechny války, hladomory a nemoci dohromady.
- To je lež, čarodějnice. - Debelzaqu, ten rituál!
A ty, Behmene, jediné co potřebovals bylo zachránit dítě.
Někoho, kdo by ti ulehčil od tvé žalostné viny.
Opravdu sis myslel, že záchrana jedné otrhankyně něco změní?
Ale no tak, Behmene.
Tvoje hříchy jsou nezměrné. Kolik nevinných padlo mrtvých tvým mečem?
Jsou to bezbožní lidé. Nevěrníci.
Zhřešili proti Bohu a jeho synu Ježíši Kristu.
Musí být potrestáni.
Jak tohle může vědět?
To není čarodějnice.
Nepronášej ty slova.
Budeme potřebovat víc posvěcené vody.
Tady.
Pověz mi, Behmene.
Porazíme toho démona?
Nebo zachráníme tu holku?
Obojí.
- Našel jsem posvěcenou vodu. - Počínal sis dobře.
- Tady tvoje cesta končí, Kayi. - Nerozumím.
- Tohle není tvůj boj. - Učinil jsem přísahu, že zůstanu po vašem boku.
Té přísahy tě zprošťuji. Nepadne na tebe žádná hanba.
Na čest se nedá vztáhnout oproštění nebo se na ni dá zapomenout.
Přísaha musí být splněna. Za každou cenu.
- I když tou cenou může být tvůj život? - I tak.
Poklekni, Kayi.
Opakuj po mně.
- Dodej mi odvahu, můj Pane. - Dodej mi odvahu, můj Pane.
- Budu ti sloužit. - Budu ti sloužit.
- Dodej mi sílu v boji. - Dodej mi sílu v boji.
- Kterou si podrobím tvé nepřátele. - Kterou si podrobím tvé nepřátele.
- Jako prach ve větru. - Jako prach ve větru.
Amen.
- Amen. - Amen.
Povstaň rytíři.
Felsone...
Co je?
Vím ve svém srdci, že si to nezasloužím.
Brzy ano.
Ten démon mohl utéct kdykoliv. Proč až tady v Severaku?
Možná, že útěk nebyl jeho hlavní záměr.
Chtěl tady být.
Debelzaqu, říkal jsi, že Eckhart se ji snažil osvobodit.
- Tohohle nebudu součástí. - Tati. - Milo.
A pak ho ten démon zabil. A i Hagamara. Stáli mu v cestě.
Zabijeme tu děvku. Teď a tady, skoncujeme to.
Chtěl sem jít od samého začátku.
Bože.
Čím dřív se dostaneme do Severaku, tím líp.
Má pravdu, všechno, co se stalo, nás mělo zavést sem.
Tady.
Proč by si umírající mnich tohle udělal?
Proč by se sám připoutal ke stolu?
Část z Šalamounovy knihy.
Tady jsou další.
A tady další.
Opisovali je.
Šířili Šalamounovu moudrost do všech koutů země.
Chce tu knihu.
Proto nás ten démon oklamal, abychom věřili, že ta holka je čarodějnice.
Věděl, že vyhledáme Šalamounovu knihu.
Viděli jste, co napáchala ta epidemie.
Pokud by ta kniha upadla do démonových rukou,
čelili bychom nekonečné temnotě.
Je to naše poslední obrana.
Měl bych vám všem poděkovat.
Tolik jste toho obětovali, abyste mě sem přivedli.
A teď jste mi přinesli i tu knihu.
Debelzaqu.
Ticho.
Pozor. Behmene.
- Kde jsou? - Kdo?
Mniši.
Můžete ho oslabit, pokračujte ve čtení.
Hlavu, odsekněte hlavu.
Jsou jako švábi.
Felsone!
Nemáš ponětí, jak dlouho mi ta kniha ztrpčovala život.
Zničil jsem všechny ostatní, tahle je ta poslední.
Dneska večer platíš, kamaráde.
Felsone!
Dokonči to!
Behmene.
Můžu něco udělat?
Postarej se o ni.
Bůh s tebou, Felsone.
Je to zvláštní.
Vděčím tolik někomu, koho jsem ani neznala.
Nevím co říct.
Řekni, co cítíš v srdci.
Jmenuji se Ana.
Vděčím ti za život.
Bůh s tebou.
Budeš mi o nich vyprávět? Chtěla bych je poznat.
Epidemie přešla a život se vrátil k normálu.
Mnozí říkali, že epidemie nebyla nic jiného, než nemoc, která nakonec odešla.
Jako odejde horečka.
Netuší, jaká temnota málem nastala.
Oběť byla učiněna.
Hrdinové ztraceni.
Budu vyprávět jejich příběh. Byla jsem u toho.
Já vím.
Přeložil fčelí medvídek v1.1 R5 TIMPE 23,976FPS