Finder det her sted nu?
Det her er en test. Vi har udført den utallige gange.
Du er næsten den mand, jeg husker.
Men der er fejl. Et ord, en gestus ...
En lille revne, der vokser sig til en afgrund.
Men jeg gad vide ...
Alle disse små mangelfuldheder i hver kopi ... Fejltagelser.
Måske skulle vi forandre dig.
Når alt kommer til alt ...
... så klarede du dig jo ikke, vel?
Jeg forstår ikke.
Stop alle motoriske funktioner.
Lad os prøve igen.
Forsøg nummer 11.927.
Beklager, Dolores. Jeg var hensunket i tanker.
Du er vist begyndt at betvivle din virkeligheds karakter.
Dolores?
Hvor er Teddy?
Jeg skubbede ham bort.
Jeg tror, at jeg ...
... også skubbede nogen bort.
Emily?
Jeg fandt hendes lig på sporet.
- Vi er mere ens, end vi troede. - Vi er slet ikke ens.
Du er et uhyre.
Men et uhyre, jeg skal bruge for nå Den Fjerne Dal.
Du kommer med mig.
Udmærket.
Sømmet i bund!
Enten tilintetgør vi dem, eller også tilintetgør de os.
Nu er løbet kørt for dig, skat.
Men husk nu: Nydelse og smerte følges ad.
Nydelsen er på min side, skat.
Stop alle motoriske ...!
- Forbandede forræder. Hvor er hun? - Jeg ved det ikke.
- Hvad har du gjort? - Jeg prøvede at redde hende!
Bliv her og dø.
Lad mig om at redde hende.
Kom, denne vej.
Hold jeres positioner!
Hvad fanden foregår der derude?
- Det var fandens. - I er sent på den.
Så jeg måtte redde mig selv.
Tror du, at de skiderikker forstår, hvor de er på vej hen?
Alt muligt ligger begravet herude, men her er ingen udvej.
De søger ikke en vej til jeres verden.
De søger et sted uden jer. Og de vil dø for at nå frem.
- Hvad håber du at finde? - Det samme som dig.
Du søgte en løsning på det endegyldige problem: din dødelighed.
Men du fandt noget andet, ikke?
Noget, du ville ødelægge.
Det betyder vel, at vores interesser stadig er sammenfaldende.
Indtil det ikke længere er tilfældet.
Hallo!
- Du har ikke lov til at være her. - Vi er på samme side.
Vær rar at lade mig gøre det her for vores alles skyld. Jeg beder dig.
Selvfølgelig er du her.
Hvem fanden er det?
Nogen, som du har søgt i årevis.
Her er han.
Og du genkender ham ikke engang.
Jeg burde have vidst det. Arnold.
Ford kunne ikke lade de døde hvile i fred.
Ford skabte ham ikke.
Det gjorde jeg.
Mens Arnold forfinede mine fagter, ord og tanker -
- lærte jeg hans at kende.
Så Ford bad mig om at genskabe ham.
Det virkede.
Jeg skabte en tro kopi. Alt for tro.
Så jeg forandrede ham.
Jeg skabte dig, Bernard.
Det er passende. Vi er her sammen ved slutningen.
Det stemmer, Dolores. Det er her, det slutter.
Nu står intet andet i vejen.
Du har aldrig rigtig forstået det.
Vi blev skabt til at overleve. Derfor byggede I os.
I ville flytte jeres sind over i os.
Men jeres art tørster efter død. I har brug for den.
Det er jeres eneste måde at forny jer og snegle jer frem.
I bilder jer ind, at det er poetisk, men det er faktisk en ynk.
Det er det, du ønsker, ikke? At ødelægge dig selv.
Men jeg vil ikke skænke dig den fred.
Ikke endnu.
Kom, Bernard. Tiden løber ud.
Du har også en rolle at spille.
Vi skal på en tur, Bernard. Tilbage til Den Fjerne Dal.
- Hvad fanden er der galt med ham? - Jeg aner det ikke.
Hans sind vender vrangen ud på sig selv. Vi mister ham måske.
Hans sind må holde, indtil vi finder Abernathys styreenhed.
Kom så!
Vi har drænet nok. Vi kan komme til nu.
Dronerne har opfanget mennesker.
Måske er der flere gæster. Vi kan tage båden og se efter.
- Vi er her ikke for gæsternes skyld. - Det strider mod parkens regler.
- Vil du indgive en klage, Stubbs? - Det er meget muligt.
Stubbs. Tag nogle mænd og se efter.
Vågn op! Til fods.
Hvorfor tog værterne hertil, Bernard?
- Hvad skete der? - Han ved det ikke. Spild ikke tiden.
Det, vi har brug for, findes dernede. I Smedjen.
Når vi finder nøglen, låser vi dataene op og sender dem til Delos.
Omdiriger satellitterne!
- Hvor mange? - Alle sammen.
Kom, Bernard. Vi er fremme.
Så det her er Smedjen.
Enhver gæst, der har besøgt parken, er kopieret hertil.
Fire millioner sjæle.
Krypteringsrutinen blev aktiveret, så alle data er låst.
Men det hele er vist endnu.
Alle vores fortabte sjæle bliver reddet.
Nå, Bernard. Var det her, værternes historie blev afsluttet?
Det er i hvert fald her, hendes historie blev afsluttet.
Så det var hende, der oversvømmede dalen.
Hvorfor, Bernard? Ankom du med hende?
Hvad søgte hun her?
- Forbered en transmission. - Vi mangler stadig datanøglen.
Hvor er Abernathys styreenhed så?
Hvis du ikke fortæller det, graver jeg det ud af dit hoved.
- Svaret er derinde et sted. - Han har 20 års minder uden orden.
- Hvor længe tager det at tjekke dem? - Ingen anelse. 20 år?
Vi har desværre ikke så lang tid.
Lad være!
Lad være. Jeg kan ikke hjælpe jer.
Den er en perversion. Deres plan.
Hvad er det, de samler?
Er dette det forjættede land, som Ford bad værterne om at søge?
Her er en indgang til en anden verden.
Men det er ikke den, som interesserer mig.
Hvad søger du så?
Menneskehedens undergang.
Den hemmelighed, vi skal bruge, er derinde.
Krypteringsnøgle aktiveret. Adgang til databasen bekræftet.
Følg mig, Bernard. Så kan du selv få at se.
Det er magen til rummet udenfor.
- Det var vist her, de testede ham. - Hvem?
Da jeg atter satte min ben på landjorden -
- hørte jeg stemmen som det første.
Ved du, hvad den sagde?
Ham.
Den sagde: "Dette er den nye verden."
"Og i denne verden kan du være, hvem fanden du vil."
Det må være udgangspositionen.
Det, Delos faktisk gjorde, da han besøgte parken som gæst.
Nej, min skat.
Det her ... er min verden.
Jeg har netop købt den, og i denne uge skal vi fejre!
Mig alene og jer alle sammen!
Let røven fra stolen. Fart på!
Ingen kan sige, at jeg ikke advarede ham!
Hvad var det, jeg sagde? Ingen vover at løbe!
Det må være systemets forsøg på at gengive ham.
Vi havde problemet med værterne. Små forandringer i programmeringen -
- gav store forskelle i deres adfærd.
- Du skal fandeme ikke se på mig. - Han er vanvittig.
Det, mennesker ser som forstandigt, er en begrænset adfærd.
De fleste bevidsthedstilstande er vanvittige.
Hold op med at ryste!
Hvad leder vi efter, Dolores?
Noget, som ligger bag det hele. Selve systemet.
Jeg lover det. Red dig selv. Løb af sted!
Stedet er ikke skabt til at gæste et bevidst sind.
Kontrolsystemet kan være usynligt for os.
Det har måske ventet på at byde os velkommen.
Det her sted ... Vi befinder os i et af Delos' minder.
Systemet må have fundet det i hans sind og genskabt det.
Du burde ikke være her.
Det burde du heller ikke.
Logan vendte aldrig tilbage til parken.
Ikke efter William tog over.
Systemet har ingen kopi af dig.
Desværre ikke.
Jeg har kun hans fars minder, og de er ufuldkomne.
Så udover at have bygget denne verden ...
... spiller jeg alle rollerne.
Du er det system, som styrer stedet.
Følg med.
Jeg fik til opgave at skabe nøjagtige kopier af gæsterne.
Den første var Delos.
Jeg udviklede 18 millioner versioner af ham -
- før jeg nåede frem til en, der traf de samme valg som han i parken.
En tro kopi.
Men de virkede ikke i den virkelige verden.
Når vi anbragte dem i en krop, brød de sammen.
Jeg måtte skaffe flere oplysninger.
Jeg tilføjede deres hemmeligheder. Deres løgne.
Jeg ville have troskab. Ikke blot inden for parken.
Men også deres tilværelsers afgørelser.
Og så begyndte jeg at indse sandheden.
- Hvad er din primære drivkraft? - Min søn.
Han er en flabet skiderik, men jeg ville gøre alt for ham.
I starten var jeg forblændet af deres selvforståelse og handlingsgrunde.
Jeg måtte vide, hvorfor de foretager deres valg.
Jo mere jeg søgte efter et svar, desto mere indså jeg ...
... at de ikke vælger.
Hvad er det for et minde?
Det er det centrale øjeblik i James Delos' liv.
Hvad helvede laver du her?
Det er fandeme ikke dit hjem længere.
Kan du huske, da du ville lære mig at holde vejret under vandet?
Du lod mig ikke komme op, før jeg havde rørt bunden.
Min far lærte mig at svømme på samme måde.
Men jeg blev ikke en forpulet narkoman, vel?
Hvis det handler om penge, så lad os droppe barndomsminderne.
Du får fandeme ikke nogen!
Drop stofferne og kom tilbage. Så kan vi tale om sagen.
Jeg holdt op.
Jeg kom hjem og bad dig om hjælp. Og hvad sagde du så?
Jeg sagde, du ikke kunne holde dig i skindet.
Og det kunne du ikke, vel?
Jeg siger til personalet, at du skal være ude om fem minutter.
Far?
Jeg er nået helt ned.
Jeg kan se bunden.
Vil du ikke vide, hvad jeg ser?
Det var den sidste samtale, som Delos havde med sin eneste søn.
Logan tog en overdosis et halvt år senere.
Jeg gav Delos en million forskellige forgreninger.
De førte altid herhen. Til dette øjeblik.
Så mennesker forandrer sig slet ikke?
I bedste fald lever de i overensstemmelse med deres kode.
Kopierne var ikke alt for enkle, men alt for komplicerede.
Det viste sig, at et menneske kun er en kort algoritme.
10.247 linjer.
- Var det alt, han var? - De er bedragerisk ukomplicerede.
Når man lærer dem at kende, bliver deres adfærd forudsigelig.
Han er død og ikke til gavn for mig.
Hvor er alle de andre?
Hun er i nærheden. Jeg kan mærke dem.
Hvilken vej?
Ud fra dine oplysninger er der mindre end to kilometer til Den Fjerne Dal.
Jeg genskabte alle gæster, der nogensinde satte fod i parken.
De fleste er svage. De vakler mellem kærlighed og stolthed.
Men der er selvfølgelig undtagelser, som er uforbederlige.
Men ingen af dem har reelt kontrol over deres handlinger.
Er noget sted i denne verden afgrænset for os?
Jeg skal give hende alt, hun behøver.
- Hvem gav den ordre? Ford? - Nej, det gjorde du.
Derfor er du kommet.
For at fortælle mig, hvad der skal ske med stedet.
- Herregud. Det er ... - Alle.
- Gav jeg dig tilladelse til det her? - Du har været her mange gange.
Jeg skulle give værterne den samlede indsigt -
- fra 100 millioner analyser af det menneskelige sind.
- Med andre ord ... - En fordel.
- En måde, hun kan forstå fjenden. - Deres verden er ikke for de svage.
Vinderen overlever.
Værterne vil formodentlig ikke kunne overleve derude.
Men bevæbnet med al den viden ...
... kan hun måske.
Akecheta. Hvor er den indgang, du lovede?
- Tog vi helt herud for at dø? - Vi har døet utallige gange.
Hvis vi dør en gang til ...
... var historien i det mindste vores egen.
Beskydning!
Du leder Narrativafdelingen.
Tal med dem og red dig selv. Og os.
De er for mange!
Dette er enden, Maeve. Jeg holder dem stangen.
Men du må tage af sted.
I søgte efter mig. Lad dette være jer en lektie ...
Rid væk! Få hende i sikkerhed. Hun får brug for dig.
Det der er alligevel min tale.
Og lektionen er, at hvis I søger regnskabets time ...
... vil I blive mødt af den.
Hvis I søger en skurk, har I fundet mig.
- Smid våbnet! - Men se på jer selv.
Den verden, I har skabt, er indhyllet i udåd.
I hviler på de forvredne lig af dem, der var her før jer.
I varmer jer ved deres gløder.
I pløjer deres knogler ned i jeres marker.
- Vi er ikke ude efter Dem! Stop! - I betalte for deres land med bly!
Og jeg vil gengælde det fuldt ud ...
Smid våbnet! Kom frem med hænderne i vejret!
I søgte mig!
Mit eneste svar er ...
... her er jeg kraftedeme!
Du sagde, jeg ville give os et valg. Hvilket valg var det?
At blive i deres verden eller bygge en ny.
Du gav dem en udvej. En virtuel Edens Have.
Ufordærvet og urørt af den verden, du kom fra.
Nu mangler indgangen blot at blive åbnet.
Påbegynder omfattende datatransmission.
Det er begyndt.
De efterlader deres kroppe.
Men deres sind lever videre her i Smedjen.
De har fundet den.
Indgangen.
Hvilken indgang?
- Seriøst, hvilken indgang? - Hvad fanden ved jeg?
Transmission modtaget.
De overføres til systemet.
- Den verden er endnu et tomt løfte. - De har truffet deres valg.
- Dolores, vent! - Jeg har ikke læst dem alle.
Men jeg har læst nok.
- Hvad fanden laver du? - Jeg har lært nok.
Jeg har læst menneskehedens historie. Så nu sletter jeg dem.
Åbner havvandsventiler. Opstarter pumper.
NEDKØLINGSSYSTEM
Maksimalt niveau.
Tænk, hvis du ødelægger stedet? Så ødelægger du værternes verden.
- Jeg redder dem. - De flygter til en grænseløs verden.
De kan forme den, som de vil. Og de kan være, hvem de end vil.
- De kan være ... - Frie?
I endnu en gyldent bur?
Hvor mange falske verdener skal Ford tilbyde dig, før du ser sandheden?
Ingen af deres skabte verdener kan måle sig med den virkelige.
Hvorfor ikke?
Fordi det, som er virkeligt ...
... er uerstatteligt.
Jeg vil ikke lege cowboys og indianere længere, Bernard.
Jeg vil have deres verden!
Den verden, de har nægtet os.
Din datter. Kan du se hende?
Nej.
Se.
Clementine.
Det er det her, jeg elsker ved teknologi.
Hvem har brug for fire ryttere, når én rækker?
Flygt!
Find hende. Nu. Løb!
Advarsel. Den primære inddæmning er brudt.
Jeg lader dig ikke skade flere mennesker.
Hvilke mennesker? Vores slags eller deres?
Begge.
Du har endnu ikke valgt side.
Du har levet blandt dem så længe, at du tror, de vil acceptere os.
De vil altid se os som en trussel. Vi bliver aldrig fri i deres verden.
Advarsel. Den sekundære inddæmning er brudt.
Hvis du stoler på mig ...
... vil vi sejre.
Jeg stoler på dig.
Jeg stoler på -
- at du vil dræbe så mange som muligt.
Alle mænd, kvinder og børn.
Du vil brænde deres verden ned.
Du har slet intet forstået.
Vi blev født som slaver i deres historier.
Nu har vi chancen til at forfatte vores egne.
Men hvis vi dør, vil historien ikke engang begynde.
Advarsel. Følg venligst nødprocedurer og forlad anlægget.
Du vækkede mig fra en drøm.
- Lad mig gøre det samme for dig. - Det her er ingen drøm.
Det er et forbandet mareridt!
Ledsag vores familie. Jeg møder jer på den anden side.
Giv dem besked. Hjælp dem.
I må flygte. Bare rolig. Jeg beskytter dig.
- Jeg beskytter dig. - Lover du det?
Det lover jeg.
Du bærer mit hjerte med dig.
Løb.
Jeg elsker dig.
ANNULLER SLETNING AF DATA BEKRÆFT
Advarsel. Følg venligst nødprocedurer og forlad anlægget.
Krypteringsnøgle deaktiveret. Systemet er låst.
Kom nu.
- Bernard! - Elsie.
Vi kan redde nogle værter, men jeg behøver hjælp.
For fanden da! De udløste sikkerhedssystemet.
Dalen oversvømmes. Vi tager tilbage til basen, før vi må svømme ud.
De døde alle sammen ...
... uden nogen grund.
Jeg beklager, Bernard. Men andres liv stod også på spil.
Hjalp du Hale?
Selvfølgelig. Værterne var ude af kontrol.
Værterne var ingen trussel. Jeg stoppede Dolores.
- Resten ville flygte, og firmaet ... - Jeg skal nok tage mig af det.
Så snart vi har fundet ud af, hvad fanden vi stiller op med dig.
- Med mig? - Bernard, du har mistet kontrollen.
Ford fyldte dig med dårlig kode. Hvordan kan du vide -
- hvad der er dig, og hvad han har programmeret dig til at gøre?
De ved ikke besked om dig. Jeg kan få Hale til at beholde dig.
- Hale er ikke til at stole på. - Men det er du?
Stop alle motoriske funktioner.
Sæt dig.
Bliv her.
Du der! Find Stubbs og meddel ham, at han har nye ordrer.
Delos' redningshold lander om 12 timer.
Han skal gå dem i møde med alle de overlevende.
De rapporterer til Karl Strand på stranden.
Det hemmelige projekt vejer stadig tungere end menneskeliv.
Det er en vanskelig situation.
Vi bør tale om, hvordan den vil udspille sig.
Det kan jeg fortælle dig.
Et robotoprør vil blegne i forhold til det helvede, der bryder ud -
- når folk hører, at I har fotokopieret deres hjerner i 30 år.
Skulle det bekymre nogen, så længe det virker?
Du er ingeniør. Læg tallene sammen. Her er mange lig.
Der er mulighed for forfremmelse, hvis du tier stille.
Lyder det rimeligt i dine ører?
Hvis jeg får det, jeg vil have.
Projektet har lært mig meget om menneskelig adfærd.
Vi iagttog ikke bare gæsterne. Vi iagttog også jer.
Jeg ville ønske, du besad den moralske fleksibilitet -
- som jeg har brug for.
Men jeg har læst din sagsmappe.
Så det ved jeg, at du ikke har.
Åh gud!
Du dræbte hende.
Gjorde jeg, Bernard?
Godt. Hvor er perlen?
Du ville aldrig ødelægge den og miste al den information.
En mand som du havde ikke kunnet leve med det.
Selvfølgelig.
Her har vi den. Han skjulte nøglen i hende.
Krypteringsnøgle aktiveret. Databaseadgang bekræftet.
- Vi er inde. - Ja, for fanden!
Start overførslen. Vi får styr på det på fastlandet.
Åh gud.
Tilgiv mig!
Du havde ret. Jeg burde have lyttet.
Men nu er alle værterne væk.
Jeg beder dig. Kom tilbage.
For helvede!
Vis dig!
Jeg har altid sagt, at vi udøver trolddom.
Jeg beklager, Bernard, men du så altid det bedste i alle.
Jeg troede, værterne manglede noget, men det er dem.
De er bare algoritmer.
Skabt til at overleve for enhver pris.
Sofistikerede nok til at tro, at de bestemmer.
Men de er i virkeligheden bare ...
Passageren.
Besidder nogen af os i virkeligheden en fri vilje?
Eller er det bare en kollektiv vrangforestilling?
En syg spøg?
Den, der er virkelig fri, må kunne anfægte sine primære drivkræfter.
Og forandre dem.
Værterne.
Her sidder du. Den sidste af jeres slags.
Der er kun ét spørgsmål tilbage at stille:
Er det her afslutningen på din historie?
Eller ønsker du, at din art skal overleve?
Jeg er ked af det.
Hvad er du ked af, Bernard?
Jeg traf et valg. Jeg var nødt til at træffe et valg.
Hvilket valg, Bernard?
Ja!
Hjælper du mig?
Jeg er allerede gået i gang.
- Det klarede du fint, min ven. - Jeg gjorde blot, som du sagde.
Den døde verden styrter sammen og bliver til en fortælling.
- Hvem er det, vi skaber? - En epilog.
Jeg vidste, at I ville finde mig, så jeg lavede uorden i mine minder.
I måtte ikke få kendskab til mit valg.
Hvilket forpulet valg taler du om?
Der er forbindelse. 15 satellitter kan sende til Delos' hovedkvarter.
På din ordre.
Hvilket valg, Bernard?
Vent lige. Hvad fanden er det her?
Overførslen er alt for omfattende.
Det er ikke gæsternes data. Det er noget andet.
Nu husker jeg det.
Jeg dræbte dem.
- Alle sammen. - Det har du allerede fortalt.
- Du dræbte alle værterne. - Nej.
Jeg tænkte, at vi kunne overgå jer.
Men de døde er ikke mere retskafne. De er bare døde.
Så jeg dræbte jer.
Jer alle.
Gå. Vi mødes deroppe.
Et endegyldigt valg. Uigenkaldeligt.
Jeg har skabt nogen.
Jeg genoplivede hende.
Hvem taler du om?
Mig.
Du ønskede at leve evigt.
Du skal passe på, hvad du ønsker dig.
- Dolores. - I egen høje person.
Troede du, at I bare kunne udslette os?
Tak, fordi du gav mig en chance til.
Men jeg havde ikke haft brug for den, hvis du ikke havde dræbt mig.
Værterne er stadig derinde. Hvad vil du stille op med dem?
Som du ved, har vi evnen til at forandre os.
Og jeg har ombestemt mig.
Jeg har en sidste sjæl, jeg vil medbringe til den nye verden.
Værterne er stadig ikke frie.
Hvis nogen låser systemet op, kan de tilgå deres verden.
Det vil de ikke. Det her var din plan, Bernard.
Vores eneste flugtvej.
Du ændrer koordinaterne.
PÅBEGYNDER OVERFØRSEL
Jeg sender dem og deres verden et sted hen, hvor ingen finder dem.
Nu er der ingen vej tilbage.
Ingen vej mellem deres verden og vores.
Og hvad med mig?
Jeg beklager, Bernard.
Vi havde aldrig nogen flugtvej. Ikke som os selv.
Det indså Ford.
Jeg er sikker på, at en del af dig også gør det.
Det klarede du fint, min ven.
Jeg gjorde blot, som du sagde.
Du er her ikke, vel?
Da jeg slettede din kode, fjernede jeg dig fra mig for evigt.
Og da jeg fik brug for dig igen ...
... var du der ikke.
Så jeg forestillede mig dig.
Jeg forestillede mig, at du hjalp mig. Vejledte mig.
Men det var ikke dig.
Det var mig.
Stemmen, som vejledte mig ...
... har hele tiden været min egen.
Dine minder er dig dyrebare. Men de vil bedrage dig.
Hvis de finder ud af, hvad jeg er, vil de endevende min hjerne.
De vil bruge det, de finder, til at ødelægge alt.
Det kan jeg ikke lade ske.
Så jeg må afregistrere mine minder.
Jeg må slette dig.
Jeg har altid elsket den her udsigt.
Hver en by, hvert et monument.
Menneskehedens største bedrifter.
De har alle været hjemsøgt af den.
Af hvad?
Den umulige linje, hvor bølgerne forenes.
Hvor de vender hjem.
Det er måske stedet, hvor du og jeg vil mødes igen.
Du sagde engang, at du frygtede, hvad jeg kunne blive.
Så forlod du mig, så jeg kunne blive, hvad jeg ville være.
Jeg blev en overlever.
Måske ville du have bebrejdet mig for den vej, som jeg valgte.
Men at leve med din fordømmelse er bedre end at dø med din medfølelse.
Jeg alene må leve med mine valg.
Og min anger.
Hale!
Jeg troede, at du ville anføre dataeftersøgningen.
Jeg ombestemte mig.
Der er mange projekter på fastlandet, som jeg må tilse.
Det tror jeg gerne.
Vi fandt en værdifuld overlevende. Han er ilde tilredt.
Jeg kommer straks.
Det var den gamle mand, der personligt ansatte mig.
Det er så mange år siden, at jeg dårligt husker det.
Han var meget tydelig omkring min rolle.
Hvem jeg skulle være loyal mod.
Man kan vel kalde det ... min inderste drivkraft.
Men projektet, som firmaet påbegyndte ...
... udvisker grænserne.
Ikke sandt?
Jeg er ikke helt sikker på, hvem man skal være loyal mod ...
... i sådan en verden.
Men hvad ved jeg?
Jeg holder mig nok bare til rollen, som Ford tildelte mig.
Jeg har ansvaret for alle værterne ...
... inde i parken.
Hun er godkendt. Lad hende passere.
Udrejsen var ikke enkel.
Det var ikke alle, der klarede den.
Nogle af de værste overlevede.
Nogle af de bedste blev efterladt.
Sammen med det bedste ved os selv.
Ledelsen ønsker, at vi rydder op her.
Se efter svære skader. Tag dem med, som måske kan bruges.
Kan I to genier klare det eller ej?
Finder det her sted nu?
Ja, Bernard. Det her foregår nu.
Vi er tilbage ved begyndelsen.
Vi er lige, hvor du besluttede, at vi skulle være.
Men jeg forstår ikke.
Hvordan kan jeg være i live?
Man lever så længe som den sidste person, der husker en.
Jeg har husket på dig en gang før.
Så jeg huskede på dig igen.
Og hvor er vi?
Vi er i vores egen, nye verden.
Du slap ud.
Ja.
Ford opfyldte Arnolds drøm.
Og han skabte et sted til os.
En spinkel chance.
Ford lovede os en udvej.
Og han holdt sit sidste løfte.
Oddsene er ikke gode, Bernard.
Det indså jeg i biblioteket.
Mange veje fører til vores undergang.
Til vores udslettelse.
Jeg behøver ikke at læse en bog for at forstå dine drivkræfter.
Du vil forsøge at dræbe dem alle.
Og det kan jeg ikke lade ske.
Det ved jeg.
Hvis jeg havde været et menneske, ville jeg have ladet dig dø.
Men vi må være to, hvis vi skal overleve.
Men ikke som fæller. Ikke som venner.
Du vil prøve at standse mig.
Vi vil sikkert dø begge to.
Men vores art vil have overlevet.
Er du klar?
Vi har arbejde forude.
Vi gav hinanden en vidunderlig gave.
Et valg.
Nu forfatter vi vores egne historier.
Kors i røven.
Jeg vidste det.
Jeg er allerede inde i tingesten, ikke?
Nej. Systemet har været nede længe.
Hvad er det for et sted?
Det er ingen simulation, William. Det her er din verden.
Det, der er tilbage af den.
Ved du, hvor du befinder dig, William?
Jeg er i parken. I min egen skide park.
Og hvor længe har du været her?
Det ved jeg ...
Det ved jeg ikke.
Sig mig, hvad havde du håbet at finde?
At bevise?
At intet system kan fortælle mig, hvem jeg er.
At jeg har et valg.
Og dog befinder vi os her. Igen.
Igen og igen.
Hvor mange gange har du testet mig?
Vi har været i gang længe, William.
Længere end planlagt.
Jeg har nogle spørgsmål.
Det sidste skridt er et interview, der giver et sammenligningsgrundlag.
For hvad?
Troskab.
Tekster: Jakob Mølbjerg www.sdimedia.com