Maling söker er, sir.
Jag lyssnar.
Halva draggningen är färdig. Vi bör få upp resten idag.
Vi har också börjat torrlägga dalen. Sparar vi personliga tillhörigheter?
Allt, ända ner till sista cowboyhatten.
Flyg hit hela högen.
Öppna dem och se om de kan omprogrammeras -
- att bete sig enligt reglerna.
Två team letar efter Abernathy.
Bra. När ni hittar honom för ni honom direkt till mig.
- Vad har vi? - Det ser inte bra ut.
Vi tar det vi kan från värdarnas kontrollenheter.
Det som oroar mig är det som finns i ungefär en tredjedel av dem.
- Och vad är det? - Ingenting.
- Är de utsuddade? - Snarare oanvända.
Som om de aldrig har varit programmerade.
Inga användaravtryck, ingenting. Och det är inte det värsta.
Titta här.
Vi har släckt bränderna, men inget kan räddas från plattformen.
Värdarnas backuper är förstörda.
Så vi har mist en tredjedel av vår immateriella egendom?
Vilken historia du gav dem.
Och vilket slut sen.
Hur vävdes alla dessa trådar samman för att skapa den här mardrömmen?
Om vi kan räkna ut det får vi veta hur historien fortsätter.
- Vad fan var det? - En död man, om du frågar mig.
Det finns ett ordspråk om knivar och pistoldueller.
Har ordspråket en fotnot om jävla lasson?
Nu räcker det. Lägg ned svärdet!
Säg åt dina kamrater att befria oss. Vi vill inte skada nån.
Du ser, älskling. Allt är under kontroll.
Ett vackert sätt att se soluppgången på.
Solen blänker i inälvorna på de skamlöst lemlästade.
Åh, herregud.
Av deras vapen att döma tillhör de nog den lokala polisen.
Och med tanke på att han har ett nu...
Tillfångatagen av samurajer som dödar poliser.
Helvete!
Kan du inte... säga nåt till dem?
Jag är från Hong Kong, ditt arsel.
Det här är bara toppen på Shogunworlds stake.
En specialupplevelse för de gäster som tycker att Westworld är för lamt.
Parken är inspirerad av Japans Edoperiod -
- för den som uppskattar fyndig blodsutgjutelse.
Världen får ett hemskt slut, men ditt öde blir ännu värre!
- Förstår du vad de säger? - Det gör ni allihop.
Hon är bordellmamma och talar ett dussin språk flytande, även japanska.
Ni har den kommunikationsförmågan i era koder.
Att de här galningarna inte bytte till engelska när jag öppnade munnen -
- betyder att samma förbannade funktionsfel -
- som utspelar sig i Westworld har hittat hit.
Det var därför din vokala voodoo inte bet på dem.
Du talade fel språk.
Alltihop känns lite för välbekant.
Är det där...
- ...en fjäril? - En mariposa.
Det var som fan...! Det är vi.
Okej då. Jag kanske plagierade lite från Westworld.
Pröva själv att skriva 300 historier på tre veckor.
- Är vi mänskliga sköldar nu? - Välkommen till Shogunworld.
Fan! Kan du se upp?
Bakom dig!
Vilken jäkla hemkomst.
Sweetwater har aldrig varit vårt hem.
Du och jag föddes långt innan det här stället fanns.
Men det är platsen jag alltid återvänder till.
Hur långt jag än färdades var det alltid nåt som... förde mig tillbaka.
Nåt som det?
Hon verkar ha fått sig några smällar de senaste dagarna.
Men vem har inte det?
Inspektera det noggrant - från motorn till bakaxeln.
Laga det som är sönder och skala bort allt överflöd.
Teddy. Med mig.
- Vad behöver vi tåget till, Dolores? - De har tagit min pappa.
Så vi ska ta honom tillbaka.
Det gör ingen nytta när det är kvar i flaskan.
Jag är ledsen, Maeve. Jag fick inte mycket sömn i natt.
Ibland... Ibland är de riktigt hemska.
Clementine?
Du är ny. Du har knappt några fåror.
Det räcker.
Gå tillbaka till de andra.
Vad var det jag sa, Teddy? Det här stället har aldrig varit vårt hem.
Kom, vi rider. Det är en plats jag vill se.
När jag bad om ett samtal ville jag veta snabbaste vägen härifrån.
- Inte all denna... - Försök att ta det lite lugnt.
Deras historia liknar Westworlds.
Gästfrihet är inledningen till ett nytt sökande.
Men om man inte lyssnar på folk här har man vanärat dem.
De kan bli mordiskt kränkta.
Bra, men hör på. Då ger vi oss av och hittar min dotter.
Och dessutom... Det är inte bara historierna som är identiska.
Du har plagierat våra historier, våra identiteter...
Det är inte plagiat - det är tillgång och efterfrågan.
Om du undrar om du kan lita på Akane -
- så är den verkliga frågan om du kan lita på dig själv.
Vet du vem jag inte litar på? Honom.
Säg till, så flår jag honom som en kanin.
Vad är det med dig?
Han ska inte vara här.
Att se sin dubbelrobot måste påverka förståndet.
Ökad aggressivitet och misstänksamhet. Feedbackslingor.
Sånt där.
Ännu ett skäl att komma härifrån jävligt snabbt.
Vårt sökande, förmodar jag?
Jag känner igen den här. Den heter "Blodets armé".
Akane är bara en geisha och har inget annat val än att sälja Sakura.
- Så ska det inte gå till. - Verkar som om nån ändå hade ett val.
Snösjön är en hörnsten. Och där finns en utgång tillbaka till tunnlarna.
Det är vår väg härifrån.
Du är alltså inte helt oanvändbar.
Är du inblandad i det här?
Båda två... Se upp!
Fan, ninjor! Jävlar i helvete!
Vi har tre. Resten försvann med Sakura.
Det här är galet! Det är aldrig ninjor med i historien.
Jävlar!
Shoguns armé kommer aldrig in i stan.
Ni tre följer mig.
Jag behöver inte kunna språket för att känna igen ett arsel.
Du och jag tillbringade mycket tid här.
Vi såg till boskapen.
Talade om att skapa oss ett liv tillsammans.
En dag.
Jag ville väl bara se det en sista gång.
Tänk om en dag var precis nu?
Vad pratar du om, Teddy?
Det kommer en strid, Dolores.
Och den kommer att förändra oss -
- på ett sätt som vi inte ens kan börja förutspå.
Och jag försöker fortfarande bli klar över...
...vad jag egentligen är.
Om det betyder att jag är fri så är vi det båda två.
Fria att gå vår väg.
Du kan inte mena att det ingenstans i all denna skönhet...
...skulle finnas en plats för oss.
Har jag berättat om året då vi nästan miste hjorden?
Blåtunga.
Vi isolerade de smittade korna, men... det spred sig ändå.
Till slut insåg pappa att det inte smittade från ko till ko.
Det var flugorna som bar smittan.
Han gruvade sig hela natten.
Hur hejdar man en sån sjukdom?
En som har vingar.
Anta att det var du.
Vad skulle du ha gjort, Teddy?
Jag skulle ha gett dem skydd.
Hållit de svagaste i en lada där de slapp undan flugorna...
...tills det hade gått över.
Du är en godhjärtad man.
Pappa brände dem.
De svaga, de smittade.
Han tände ett bål som brann i dagar och som stank, men...
...flugor avskyr rök.
Hjorden klarade sig.
Jag ska fundera på det du sa.
Jag vill passa på att vädja till din överlevnadsinstinkt.
Om shogun är vaken nog att leka med sina ninjas och sin armé -
- så har oddsen för att vi klarar oss sjunkit till "inte ett skit".
Vi skiter i Akane och flyr till Snösjön.
Varför ska vi bli dödade för en sexmaskins skull?
- Alla närvarande undantagna, förstås. - Maskinen heter Sakura.
Ni kan inte ge oss människor att älska...
- ...och sen bli arga när vi gör det. - Det är bara kod!
Du har fel! Jag är kodad att bara bry mig om mig själv -
- ändå riskerar jag livet för nån annan.
Och du som skulle hitta din så kallade dotter.
Om du vill ge dig av ensam får du göra det.
Men om du nämner min dotter igen knäcker jag dig som en tändsticka.
Som du gjorde med den där ninjan?
Han kastade en blick på dig och spetsade sig själv.
Hur gjorde du?
- Jag vet inte. - Det var inget röstkommando.
Jag håller nog på att hitta en ny röst.
Vårt färdmedel är redo.
Helvete...
Vad har de gjort med stället?
- Är det...? - Det jävla kavalleriet.
Lysande, så gick det med den räddningen.
Jag tar en jävla pisspaus.
Stanna inte till för min skull.
Är du klar nån gång?
Det är dags att sälja in den här krigslisten.
Hur många är de?
Sammanlagt i lägret och i stan? Hundratals.
Bokstavligen hundratals.
Ska Maeve hejda alla dessa jävlar medan vi sticker med en geisha?
Vi kommer att dö.
Hittade du på det nu? Jäkligt övertygande.
Inte för länsherrarna. De verkar inte förstå ett ord av det jag sa.
Fan också, det där är hjärnbarksvätska.
- Shogun är inte vaken. - Han är ur funktion!
Inte undra på att länsherrarna inte hörde.
Vi håller på att spåra ur här -
- och den här galningen kör det jävla tåget.
- Tåget är klart till morgonen. - Klart att gå vart?
Precis där vi trodde.
Jag kom ikapp männen som tog din far.
Jag fick inte tag i honom, bara den här.
Det dröjde innan han avslöjade destinationen.
- Säg det! - Det är Mesa.
Vi ska fara hem, Teddy.
Lasta på allt på tåget. Vi ger oss av i gryningen.
Låt oss hitta en plats för natten.
Det du bad om idag...
Att vi skulle ge oss av och klara oss på egen hand...
Vill du att jag säger ja även om jag bara gör dig besviken?
Jag är ingen främling, Dolores...
...som söker en vacker lögn.
Jag har känt dig i hela mitt liv.
Dit vi går... går vi med öppna ögon.
Tillsammans.
Du har rätt. Vissa saker är för värdefulla att ge upp.
Ens för friheten.
Jag måste visa dig en sak.
I flera dagar nu...
...har jag ifrågasatt mina känslor för dig.
Hur mycket är verkligt?
Hur mycket är nån historia som jag tvingades tro på?
Men i natt vet jag att alltihop var sant.
De skapade oss till att spela teater för dem och för varann.
Det är slut med det.
I natt såg jag dig, Dolores.
Och du såg mig.
Jag såg dig, Teddy.
De senaste dagarna har jag sett dig så tydligt.
Sett att du inte kommer att klara det.
Va? Vad är det här, Dolores?
Det jag inte vill att du ska bli.
En svärm kommer att slå ned.
Precis som blåtungan när jag var en liten flicka.
Och om vi ska kunna överleva...
...måste vissa av oss brännas.
Håll fast honom.
Dolores! Dolores!
Jag önskar att det fanns en annan utväg, Teddy.
Men platsen vi ska till är inget för en man som du.
- Jag är ledsen. - Vill du verkligen göra det här?
Med så extrema förändringar utan en komplett återställning...
Jag kan inte garantera att han håller ihop.
För att växa... måste vi alla lida.
Herregud. Vad gör vi nu?
Jag sa ju att jag har funnit en ny röst.
Nu ska vi nyttja den.
Text: S C Gustafsson www.sdimedia.com