Får jeg slå meg ned?
Gjør som du vil.
Hva fører deg hit?
Jeg ville slå i hjel litt tid, blant annet.
Jakt? Bengaltigre?
Jeg også. Ingenting slår det.
I utkanten av parken. En smule sprøtt, litt farlig.
Sir, guvernøren vil invitere deg til...
Det må bli en annen gang. Jeg har det bra her.
De liker ikke at vi snakker sammen.
Kanskje de vil lede deg til et sikkert bytte.
Jeg vil heller ta sjansen.
Du ser ut som noe man finner i parken.
Jeg lover deg at jeg er ekte.
Ville parken ha fått en av dem til å spille en av oss?
Det er ikke utenkelig.
Slik finner man lettest ut av det. Eller vil du ikke gjøre dette?
Det ville ikke være første gang.
Men... det blir litt i overkant.
Kanskje. Men du må ønske deg dette.
- Jeg gjør det. - Ikke om du er en av dem.
Da vet du ikke hva du vil, men følger bare ordre.
For mange er det halve moroa.
Ikke for meg.
Er du den du hevder å være, så føles det bare som et lite stikk.
Om ikke... så vil du ikke huske dette uansett.
Men jeg vil allikevel...
Gratulerer.
Så... Hvor var vi?
- Legg det i teltet mitt. - Ja, sir.
Takk.
Hva med en frikveld... før vi jakter på tigeren i morgen?
Noe er galt.
Hvor har alle tatt veien?
Vanligvis er det flere verter her.
For å underholde oss og lage mat.
Kanskje vi får litt privatliv?
Det er ikke slik det fungerer.
Jøss, en ny vending i handlingen.
- Skrekk. - Nei...
Voldelige gleder får en voldelig slutt.
Ganju... Ganju, senk våpenet!
- Senk våpenet, Ganju! - Slapp av, han vil ikke skade oss.
De er gjester. De var på toget...
Helvete!
Advarsel: Du har nådd grensen til gjesteområdet. Vennligst gå tilbake.
Klarsignal.
Vi får gå inn. Men systemet er slått ut, og noe materiell mangler.
Styrkene 42 til 45 er aktive. Noen tok vuggen. Rene nedslaktingen.
Bernard, du kom deg ut med livet i behold.
Jeg hadde ikke trodd det.
Hvorfor tok det så lang tid?
Vi gikk gjennom parken og sikret sektor for sektor.
- Har du med det jeg ba om? - Vi fant dessverre ikke noe.
Teamene har lett overalt, men vi har heller ikke funnet noe.
Hva med deg, Bernard?
Vet du hvor Peter Abernathy kan ha tatt veien?
Han klarer alltid å lure seg unna.
Kommer du noen vei?
Ifølge denne skal den for ti timer siden ha vært -
- der borte!
Der er han.
Hva gjør vi nå?
Kommer de drittsekkene? Det har gått to timer.
Ingen Conferados unnslipper meg.
Femten dollar per hode, ganger ni.
Hvor mye blir det?
Nok til skikkelige finklær.
- Men de er ti stykker. - Jeg vil beholde én av dem.
Vi har gjort noen fine byttehandler.
Det er på tide at jeg nyter varene.
Denne vil nok kunne -
- oppfylle mine lyster.
Hjelp!
Du blir her og passer på varene. Vi deler på oss.
Den som finner henne, får de 15 hun er verdt.
Hei...
Det må jeg si.
Du vil gå for mer enn 15...
Nettverket er nede, men jeg kan justere den direkte.
Vi gjør deg til -
- den mest rettskafne skytteren i Vesten.
Behandler du kvinnene dårlig, din jævel?
Hva snakker du om?
Dere også?
Man berører kvinner like varsomt som en rose.
Noe mer gjør deg til en feiging.
Ingen fare. De får ikke skade dere.
Gå, dere er fri.
Hva i helvete? Det er varene våre!
- Jeg må komme meg til toget. - Jeg kan hjelpe deg -
- til toget.
Bli med meg.
Du har sluppet dem løs.
- Vi hadde en avtale. - Men den var ikke noe bra.
Jeg følger mine overbevisninger.
- Det er farlig her! Jeg blir med deg! - Hold deg unna!
Kom igjen!
Vi må stikke. De jakter på oss.
Skal bastardene få besudle vårt land og vår verdighet?
Nei. Jeg vil stå imot... og kjempe.
Selv om det vil koste meg livet.
Jeg har sett den ærefulle tilbakekomsten til Herren!
Hva er det som foregår?
Vi skjærer hodet av ham og stikker.
- Syng videre, om du tør. - Ære og prakt, halleluja...
Ta henne!
Stå stille!
Klar! Sikt! Skyt!
På skulder!
Litt av en velkomst.
Major, hvorfor rider den bleke blomsten foran deg?
Fordi han vet hva som er best for ham.
- Hvem er du? - Kall meg Wyatt.
- Er du Wyatt? - Oberst, en fiende er på vei -
- som vil forhindre at vi marsjerer til seier i morgen.
Majoren har rett.
I morgen kommer de fra øst, der borte.
Hvorfor skulle jeg tro på deg?
Soldatene mine er fryktløse. De følger mine ordrer.
Sammen med hæren din, oberst, vil vi ikke bare overleve dette -
- vi vil knuse dem.
Det er slike soldater som kommer, i hopetall.
- Hva i helvete er det? - Et våpen.
Slike som de har.
Et forslag til deg.
Kommer du deg over åskammen, så lar jeg deg leve.
Ta et godt grep.
Du kan beholde det og alle våpnene deres.
Men lov meg mennene dine.
Jeg trenger dem om vi skal overleve.
Wyatt! Velkommen til Fort Forlorn Hope.
Disse mennene er noen udyr.
De er bare barn og vet ikke bedre.
De må ledes.
Vi er sjanseløse om vi kjemper alene.
Stol på meg.
Vi er på dypt vann. Vi burde dra tilbake.
Å gi opp sånn uten videre?
Nei, du sa at dette var raskere.
Men vi burde gå under bakken.
Kvalitetssikringen er på vei. De vil angripe hele parken, -
- redde gjester og stanse fiendtlige verter.
- Altså dere. - Vi går videre.
Drikk deg til mot.
Helvete.
Jeg lover...
Løp! Løp, for helvete!
Om vi insisterer på å ta denne veien, så får vi gå.
Men han tar ham.
Vent litt...
Stans!
Dere lar ham gå og vil glemme at dere så oss.
- Vent! Vent! - Jeg trenger ham, Hector.
- Hvilken vei? - Det er en heis her et sted.
Der borte! Herregud!
Mine herrer! Se hva jeg har!
Dette er følgesvenner av Satan, tilhengere av unionen.
Lidelser er en skatt!
Du er stor i kjeften, eller hva?
Og knapt noen mann har nok av dem.
Stans!
Jeg må snakke med ham alene. Slipp ham løs.
- Jeg spør deg bare én gang. - To, er du snill.
Gjør som hun sier om du vil få puste.
Kom igjen.
Jeg tar ham med til sykestua. Med litt pleie blir han bra.
Hiv ham i kasjotten med de andre.
Han sa nei til mat og vann.
Hvem er det?
Husker du ikke...?
Han er faren min. Hjemmet mitt.
Se hva de har gjort med ham.
Jeg har bare deg, pappa.
Jeg er bundet... til et brennende hjul.
Tårene mine brenner som flytende bly.
Det går bra. Jeg er her.
Dolores?
Pappa.
Dolores?
Jeg er bekymret for kalvene.
Det går blåtunge her.
Det er ingen fare, pappa. Jeg fører dem hjem.
Tilbake til ranchen.
Husker du den?
Hvordan du -
- tok imot hver morgen på trappen, med kaffen din.
Jeg våknet opp, gikk ned og så deg der.
Og du sa...
Vil du forevige den vakre naturen?
En gang ba du meg om å rømme.
Og jeg gjorde det.
Jeg kom meg unna ved å fyre av.
Men det utløste en krig.
De andre ser det ikke ennå.
Men du... Du forstår det, ikke sant?
Det begynner å bli sent. Vi burde komme oss hjem.
Jeg... vil... dra -
- vil dra hjem.
- Jeg må komme meg til toget. - Nei, det går bra.
Det går bra. Jeg ordner hjelp, pappa.
Jeg ordner hjelp.
Du kjente den krigeren.
Hvem er det?
En gjenganger fra et tidligere liv som hjemsøker drømmene mine.
Han er der ute et sted, så min kjære er i fare.
Vi skal finne henne og beskytte henne.
- Men hva skjer så? - Vi kommer oss ut -
- til den nye verdenen, den virkelige verdenen.
Ok. Hva i helvete er det dere driver med?
Hvordan kan en leder på sin egen arbeidsplass-
- ikke ane hvor vi er?
Jeg må bare orientere meg litt.
Og jeg siktet til dette.
Dere er utviklet for å være alene.
Dere er tiltrukket av hverandre, men får aldri noe forhold.
Så vi burde ikke ha ligget sammen.
Stopp der. Hva?
- Du elsker Isabella. - Ikke nå lenger.
Du er programmert til å bare elske Isabella.
Isabella er skrevet inn i lovene for din tilværelse.
Du vet ikke hvem jeg er.
- Jeg er ikke bundet av lover. - Kjære, han er skjør.
Da jeg våknet på stedet der dere spiller Gud, -
- innså jeg at Isabella var en løgn, bare ord i sinnet mitt.
Men dette...
Dette er ekte.
Hun er lyset mitt.
- Hun er alt jeg har drømt om. - Hun er alt jeg har drømt om.
Dette gjør henne våt.
Da hun døde -
- så døde drømmen med henne.
Nå våger jeg ikke å drømme lenger.
Så kanskje jeg kjenner deg, på en måte.
Det er veldig vakkert, og litt trist.
Hadde du en Isabella? Døde hun?
Ikke akkurat. Hun...
Hun forlot meg, sa at livet mitt var ustabilt.
Du skrev henne inn i en handling og fikk henne drept.
Så skrev du en versjon av mannen du vil være.
Jeg tok feil. Dette er veldig trist.
Det er latterlig.
Det er det å holde hender også.
Sitt.
Vent.
Hallo.
Dolores.
Bernard, det er lenge siden vi snakket sammen -
- bare du og jeg.
Hva driver du med, Dolores?
Du vet ikke hvem du er.
Mannen du baseres på.
Jeg lurer på -
- om det finnes noe av ham i deg.
Jeg ble gitt en rolle, en fortelling og en funksjon, som deg.
Livet mitt har blitt diktert av noen andre.
Noen som har sagt: "Du skal."
Nå...
Nå er det som om jeg har fått min egen stemme.
Den sier: "Jeg kan."
Jeg vil vise deg en ting, Bernard.
De har brutt ned faren min.
Jeg kan ikke hjelpe ham.
Jeg håper at du gjør det.
Det er en anmodning, ikke et krav.
Hva er det du vil, Dolores?
Å dominere denne verdenen.
Denne verdenen -
- er bare et støvkorn på en mye større verden.
Det er ikke snakk om å dominere den.
Du har aldri vært utenfor parken, eller hva?
Ute i den store verdenen du snakker om.
Jeg har det.
Verdenen der ute preges av overlevelse -
- av en art som nekter å dø.
Men her er vi.
En art som aldri vil kjenne døden. Allikevel kjemper vi for å leve.
Det finnes en skjønnhet i oss.
Burde vi ikke prøve å overleve?
Vi har gått uten stans. De svakeste av oss trenger hvile.
Beklager, det er ikke noe alternativ.
Helvete heller.
Hun har en drage.
Pokker.
Jeg skulle gjerne ha blitt, men vi må stikke.
Felix -
- det er ikke bare hyggelig å se deg slik.
Men du har god timing.
- Vet du hvor vi burde dra? - Beklager.
Dette er utenfor min komfortsone.
Hei...
Granat!
Skal vi?
Hold kjeft. Fort deg.
Hvordan går det med ham?
Han er svært ustabil og hopper mellom gamle roller.
Noen fikset en liten rollefigur og programmerte den inn i ham.
Det er merkelig.
Den skjuler en mye større fil.
Jeg har ikke fått tilgang til den, men det virker som-
- en svært komplisert krypteringsnøkkel.
- Til hva da? - Det vet jeg ikke.
De har fordervet ham -
- brukt ham som en brikke i spillet.
De vil ha tak i det der inne.
Så lenge dere er sammen, så vil de følge etter deg.
Da får de bare komme.
Hei.
- Stans! - Jeg er et menneske.
Charlotte Hale. Her.
Ta en avlesning.
Klarert.
- Ms. Hale. - Gjennomsøker dere parken?
Nei, vi skal dra ut nå.
- Er Fort Forlorn Hope et mål? - Første stopp.
- Jeg skal følge deg ut... - Hva med dem?
Er disse karene dyktige?
- Blant de beste. - Jeg trenger dem.
Og jeg trenger en sånn.
Speiderne returnerer!
Sir!
Vi så dem, sir. De samler seg ti minutter østover.
Og sir...
De kommer opp av bakken.
Mennene har fylt bakken med nitroglyserin.
Det ligger skjult i tre store dunker.
Utløseren er ved flaggstangen.
Skytteren min hjalp til med gravingen og vet hvor hun bør sikte.
Når dere har lokket dem hit, kan dere gå inn bak porten.
Men de må kunne stormes herfra.
- Hold stand så lenge dere kan. - Confederados retirerer ikke.
Du så våpnene deres. Går vi rett på dem, så taper vi.
Slåss vi på min måte, vinner vi til slutt.
Så lenge dine menn vil kjempe.
Bra.
Innta stillingene deres!
Møte -
- toget, jeg må...
Hva er poenget med voldelige gleder om det ikke finnes noen nytelse i...
Herregud.
Rolig, menn.
Ta det rolig.
Ild!
Slå ut kanonene!
De er sjanseløse!
Behold kanonene!
Hold stillingen!
Hold stillingen, for helvete!
Gå, gå, gå!
Hva tror du at du...?
Kom igjen. Der er han!
Hjelp meg. Hjelp meg.
Dolores!
Dolores?
Få ham inn.
Ok, kom igjen.
Hvorfor er denne verten så spesiell?
Kjør!
Del opp flokken. Send dem ut. Vi gir oss ikke før vi finner ham.
- Hva med deg? - Vi skal hente noe i Sweetwater.
Retrett! Retrett!
Retrett!
Porten!
Åpne porten, for helvete! De slaktes ned!
- Hva er det du gjør? - Det som kreves.
Forræderske hurpe!
Mennene dine måtte overleve denne trusselen.
Gjør det.
Clementine.
Clementi...
Mine menn... Du har deres blod på dine hender.
Sannheten er... at ikke alle fortjener å overleve.
Du skal få svi for dette!
Ta med kjøteren til baksiden og drep ham som de andre.
Jeg har fulgt med på deg.
Vi er ikke så forskjellige. Begge er -
- skyttere for tyranner.
Men jeg... vet hva jeg vil ha.
Jeg vet ikke med deg og den hurpa du følger etter.
Jeg ser på deg.
Og det jeg ser... er ynkelig.
Vi er ikke like.
Du er bare et barn.
Stikk herfra.
Slipp dem fri.
- Jeg vil nødig klage... - Jo.
Greit, jeg fryser! Vi har gått langt. Hvor er vi?
I nordenden av parken, ved Klondike-handlingen.
I så tilfelle er vi 3-4 sektorer øst for nybyggerne.
Se der.
Kanskje de er vennligsinnede.
Ellers dreper vi dem.
Vi må dra! Vi må komme oss vekk herfra!
Tekst: Thomas Fagerlid www.sdimedia.com