Je jedno místo,
kde neznají žal.
I když je vám smutno, jste tam šťastní.
Žijí tam modré bytůstky vysoké jako tři jablka.
To místo je hluboko v kouzelném lese, daleko za středověkou vesnicí.
Většina lidí má za to, že je smyšlené,
že existuje jen v knihách nebo v představách dětí.
My si dovolíme nesouhlasit.
Jo! Dělej, Farmáři!
Letím domů!
Tak jo, Mlsoune, proženu tě!
Ano!
Ouha, jemine! Farmářští kluci rádi létají!
Jo! Je to paráda!
Teď nás vidíš, teď ne!
Tři, dva, jedna. Jo!
Jo! Miluju šmorůvky! Hej! Ty modré jsou moje!
SLAVNOST MODRÉHO MĚSÍCE
Ale ne! Zmeškal jsem zkoušku! Jdu pozdě!
Ve šmoulí vesnici má každý šmoula svou jedinečnou roli.
-A sakra! -Promiň, Kutile!
To nic, Nešiko. Aspoň mám co dělat!
Díky tomu žijí v harmonii.
-Ahoj, Pekaři! Pěkný koláče! -Neboj, Nešiko.
-A v pohodě. -Skvělý nápis, pánové!
-Ať je to šmoula Kutil, stavitel. -Musím na zkoušku!
-Šmoula Pekař. -Ahoj, Vypravěči!
Ahoj, Nešiko! Nacvičujeme úvod pro Slavnost modrého měsíce!
-Pizza! -Promiňte! Promiňte! Ahoj, Kuchaři!
Nešika! Pomoc!
Právě jsem vynalezl mraženou pizzu! Jsem génius!
Řítí se šmoula!
-Ahoj, Nešiko. -Ahoj, kluci!
-Ahoj, Šprýmaři! -Ahoj, Nešiko.
Kdo je teď nešika?
Hele, co dostaneš, když zkřížíš šmoulu s krávou?
Rokfór! Mám pro tebe dárek.
Ne, díky, Šprýmaři. Jdu pozdě na zkoušku.
Počkej! Já...
Ahoj, Mrzoute. Ahoj, Směloune.
Pr, pr. Zpomal, námořníku.
Počkat. Není to zkouška na Slavnost modrého měsíce?
Co mám říct, Nešiko? Nejsi na seznamu.
Je to tamhle, Mrzoute.
Správně. Pod "Nepouštějte tam Nešiku".
Vám dvěma evidentně chybí verbální schopnosti,
-abyste tu lapálii vysvětlili. -Ahoj!
-Jdeme na to. -Víš, Nešiko,
ostatní šmoulové s tebou nechtějí tancovat, protože se bojí, zdvořile řečeno,
"zlomenin".
Jak to mohlo někoho napadnout?
Z toho bude velká modřina.
Báječné! Nádherné! Úžasné!
Dávej pozor!
Dost, dost, dost! Je to tanec, ne domino.
-Dělá mi to vrásky! -Jen ať se vám nezkroutí okvětní plátky.
I když je život ve šmoulí vesnici šťastný a dokonalý,
i sluneční svit a motýli znají temné mraky.
Pro všechny šmouly má ten temný mrak jediné jméno.
Gargamel, zlý čaroděj.
Lá lá la-la la lá Zvesela si pěj
Lá lá la-la la lá Šmouly proklínej
"Jsem taťka Šmoula.
"Jsem hlavou malé skupiny modrých lidiček
"a žiju v lese s 99 syny a jednou dcerou.
"Na tom fakt není nic divného. Je to naprosto normální."
"A já jsem Šmoulinka. Myslím, že jsem moc hezká.
"Zradila jsem Gargamela a je mi to fuk.
"Znám jenom radost a štěstí."
Ale tohle všechno se změní.
Řekl jsem: "Tohle všechno se změní." Azraeli, teď ty!
To je signál, že se máš na ty potvory vrhnout
v záchvatu kočičí zuřivosti.
Jo, dobře. Zuřivěji.
Ale nepřežeň to. Jiné loutky nemám.
Nejsem šmouly posedlý, děkuji.
Jen na ty ohavné prevíty musím
v jednom kuse myslet.
Protože je potřebuji!
Jen když ty darebáky zajmu a vyextrahuji jejich modrou esenci štěstí,
bude mé kouzlo konečně...
Ne neselhávající.
Nepřekonatelné! Děkuji.
Stanu se nejmocnějším čarodějem na celém světě.
Jo, ale ty to přeháníš. Nepřeháněj.
"Ó, veliký?"
Ano, prolhaná, falešná, odporná Šmoulinko?
"Jak myslíš, že nás šmouly najdeš po tolika letech marného hledání?"
Jsem rád, že se ptáš, drahá.
Mám totiž kouzelnou mapu,
která mi přesně ukáže, kde roste šmoulí kořen!
Použiji svou strašlivou moc, abych nás tam přenesl!
Pojď, můj příteli s dechem páchnoucím po rybách!
Abrakadabra!
Skvělé.
Proboha, Azraeli. Zbláznil ses?
Opravdu potřebujeme tu šmoulí esenci.
Abrakadabra!
Tady to zavaž!
Je zase období modrého měsíce.
Čas vyšmoulit nějaké kouzlo.
Vyvolat vidění a spatřit, co skrývá budoucnost.
Musím ten lektvar budoucnosti uvařit hned.
V období modrého měsíce mají kouzla vždy větší sílu.
Zatím je to dobré. Spousta úsměvů a šmorůvek.
Nešika klidně sedí. To je vždycky dobře.
Dračí hůlka.
Mám to! Mám to!
Nešika.
-Pomoc! Zachraň nás! -Taťko!
Taťko!
Cos to udělal, Nešiko?
-Ahoj, taťko. -Nešiko?
Není ti nic?
Ne. Je mi fajn.
Proč nenacvičuješ na Slavnost modrého měsíce?
Znáš to. Pár kluků se profackovalo,
tak mě napadlo, že ušmoulím pár obkladů,
aby jim splaskl otok.
Taťko, došmoulils šmoulí kořen. Nějaký nasbírám.
Ne! Roste moc blízko Gargamelova hradu.
Já ho obstarám.
Ty zůstaň ve vesnici a nezlob. Jasné?
Dobře. Když myslíš.
Mé vidění se vždy vyplnilo. Tohle mé šmouly nesmí potkat.
"Zůstaň ve vesnici, Nešiko."
Tolik šmoulích kořenů. Budou na mě pyšní.
Uvidíme, ještě pár...
-Baf. -Gargamel!
Pomoc!
Hodnej kocourek. Podívej!
Klubíčko!
Pěkný, šťavnatý ptáček!
Tak takhle je to!
Je neviditelná.
Ti proradní... Počkat, počkat.
Nevíme, jestli je to bezpečné.
Azraeli?
Jsi mrtvý?
Co bylo v tom vidění, taťko?
Žádná apokalypsa, opravdu.
Všechno bude dobré.
Bezva. Další rok nás nemusí děsit ten podlý, starý...
-Gargamel! -Vím, koho myslela, Nešiko.
Ne, ne! Gargamel!
Možná jsem ho nějak neúmyslně zavedl do vesnice.
Gargamel!
Šmoulejte o život!
Nohy na ramena!
-Do lesa, šmoulové! -Pojď, Nešiko!
Spusť poplach, Potrhlíku.
To je opravdu zlé!
Tudy, šmoulové!
Hej, čiči! Azraeli, sem! Pojď!
Tumáš, ty hnusná kočko.
-Tudy! -To není žert!
-Pozor! -Taťko!
POHOTOVOST ŠMORŮVKY
Nech mě! Prokletá přírodo!
Přichází taťka, taťko!
Ta vaše primitivní, nicotná obrana na mě neplatí, taťko!
Je mi k smíchu!
Tak primitivní, Gargameli?
Možná se to přežene.
Napravím to. Jen musím přemýšlet.
Ano!
Za mnou, všichni!
VSTUP ZAKÁZÁN
Zachraňte se!
Nešiko! Jdeš špatně!
-Šel k Zakázaným vodopádům! -Když přichází modrý měsíc?
-Rychle, šmoulové! Zastavte ho! -Neuvěřitelné!
Jednou chceme, aby zakopl, a běží jak vítr!
POZOR
-Nešiko! -To je lapálie.
"Čeká vás agónie!" Čte někdo ty nápisy?
MYSLÍM TO VÁŽNĚ!
-To je lapálie! -Já z něj umřu!
HLAVNĚ KDYŽ JE... MODRÝ MĚSÍC!
Zdá se, že nám chybí 99 šmoulů!
To fakt není dobré.
Nešiko!
Pomoc!
No, snažili jsme se. Pojďme.
Vydrž! Uděláme šmoulí most a zachráníme tě!
Šmoulí most ne!
-To by bylo. -Jo, s dovolením.
To není šmoulí most, je to jasně řetěz...
-Nešmoulej, Koumáku! -Nešmoulej, Koumáku!
-Modrý měsíc! -Panebože.
-Co se děje, taťko? -Co to sakra je?
To ne!
-Vidění! -Pojďte!
-Vytáhněte ho! -Honem!
-Nepouštějte ho! -Pomoc!
Pomoc!
Pozor na tu díru!
Ne, je to spíš vír. Nebo brána.
Šmoulujte nahoru! Je to díra!
Držte se!
Ale ne!
Asi jsi tahal za kratší kus provazu, co, taťko?
Teď patříte mně!
Tentokrát ne, Gargameli!
Co je s tebou?
Bylo to skvělý! Zopakujem si to.
Zešmoulel jsi? Málem jsme tam umřeli!
Ani jsme se nenamočili.
V které části kouzelného lesa to jsme?
Mé výpočty naznačují...
Je to slizké.
Myslím, že už nejsme ve šmoulí vesnici.
Panebože.
-Šmoulové? To by vás mohlo zajímat. -Co je to?
Proč ho posloucháme? Díky němu nás vcucla obrovská díra.
Není to díra, je to vír.
Nemůžeme tu skálu prostě obejít?
Můj ty šmoulo.
Kde to, u šmouly, jsme?
V pěkně zašmoulený kaši, tam jsme.
Aspoň po nás nejdou.
Jo. Víš to jistě?
-Panebože. -Azrael!
-Utíkejte! -Už zas?
Azraeli? Jsi mrtvý?
Musím dostat šmouly!
-Vrátíme se, až to bude bezpečné! -Běžte!
-Honem! -Utíkejte!
-Už jde! -Začínám mít hlad!
Ahoj, jak je? Rád tě vidím. Bav se.
Můžeme sem dostat fotografa?
Přijde někdo důležitý. Díky. Vítejte.
Vypadáte dobře, dámy. Dám vám pár rychlých rad.
Nestůjte přímo před tou fotkou,
ale po stranách, aby byla víc vidět. A hele, výrobek.
A nezapomeňte se usmívat.
Pamatujte, že pracujete pro kosmetickou firmu. To je ono.
-Úsměv, pohoda, všem bude fajn. -Do toho!
-Díky. Mockrát děkuju. -Honem!
Ahoj, Henri.
Máte kampaň pod kontrolou, Patricku?
Víc už to nejde.
Jsme připravení. Testovali jsme výsledky.
Patricku!
-Ukazuje na mě. -To není dobré.
Odile, na čtvrteční zahájení to vypadá fantasticky.
Bude to noblesní.
Tady je. Můj nový viceprezident marketingu.
-Vyhodila jste Ralpha? -Jeho kampaň nestála za nic.
Dal mi, o co jsem žádala, ne co jsem chtěla.
Můžete mi dát, co chci?
Přejete si tohle?
Jak mám vědět, co si přeju, když ani nevím, co chci?
Dobře řečeno, Odile. Proto mě potřebujete.
Přesně! Potřebuju vás pro novou kampaň na Jouvenel.
Digitální, samozřejmě, aby byla připravená na zahájení prodeje.
To je za dva dny, Odile.
Sí, mi corazón, a nesmí se zpozdit. Bude to problém?
Ne. Jenže na úplně novou kampaň je to dost málo.
Ale... Ne, dva dny stačí.
Bohu na celý svět stačilo šest dní, že?
Jestli mě zklamete, můžete jít dělat pro něj.
Kde to jsme, Azraeli?
Co to je za zpotvořenou říši?
Další krabice s průzkumem. Seženete mi taxi, prosím?
Ano, samozřejmě.
Dnešek je čím dál tím lepší.
Takže prostě skočíme do portálu, vrátíme se do vesnice
a všichni budou šťastní, ne?
Jo. Buďme šmoulinističtí.
Víš co? Já budu radši pesišmoulický.
Všichni zemřeme.
Taťko Šmoulo, jak se dostaneme domů, když se portál zavřel?
Jsem si jistý, že až dnes vyjde modrý měsíc,
portál se zase otevře.
Pojďme se ukrýt, než se setmí.
Dobře, pojďme šmoulit.
Tak jo, ale netěší mě to.
-Azrael! -Utíkejte, šmoulové!
-Vezmi to! -Hoďte sebou!
-Rychle, ke stromu! -Honem!
-Šmoulinko! -Moje vlasy! Kšá, kočko!
Tudy, Šmoulinko!
-To ne! -Jeden za všechny, Nešiko!
-Pomoc! -Nešiko, pozor!
Šmoulo!
-Nešiko! -To ne!
Hej.
-Nešiko! -To je moula.
-Rychle k tomu mechanickému vozu. -Na strom, šmoulové.
Proč ten strom neoběhneme?
Tady jsi. Klidně si tu
hovíš a vyhříváš se na čerstvém vzduchu, zatímco mí šmoulové utekli bůhvíkam.
Cože? Kam?
Pojďte! Držte se mě, šmoulové.
-Začínám být na to moc starý. -Zpomalte!
Opatrně, Koumáku.
Hej. Hej!
Sedmá ulice, prosím.
-Jdeme, šmoulové! -Nesnáším výšky.
-Nedívej se dolů. -Vraťte se, potvory šmoulí!
-Honem! -Jsme hrozně vysoko!
Skok z takové výšky nám vyrazí modrou z těla!
-Můj bok. -Taťko!
-Gargamel! -Panebože.
-Zastav ten vůz! -Jdeme!
-Počkat. Nemám svůj mobil. -Vrať se! Stůj!
Zastav ten vůz!
Dobrý. Tady je.
Trhni si, Gargameli!
Na tohle jsi čekal skoro 30 let!
Šmoulové!
Páni.
Všude samé hrady a paláce!
-A zelení skřítkové! -A rudí trollové.
A podívejte se na tu obrovskou princeznu!
To je úžasná vesnice, taťko.
Ano, a pravděpodobně velmi nebezpečná.
Dokud nezachráníme Nešiku a nevrátíme se domů,
držte se pohromadě a dělejte přesně, co vám řeknu.
SKUPINA BLUE MAN
-Na počest šmoulů. -Když myslíš.
Spolehni se, taťko.
Vidí nás! Kamufláž.
Splyňte s pozadím.
To je asi naše zastávka. Jdeme.
Musíme vylézt na další strom.
Pozor! Držte se, všichni. Držte se!
-Koumáku. -A je to.
-Děkuju mockrát. Dobrou noc. -Snad Nešika v té krabici může dýchat.
Jak tady Nešiku najdeme?
-Mohl bych prošmoulit pravděpodobnost... -Koumáku!
-Koukneme se každým oknem. -Do oken nelezu.
-Jde se šmoulit. -Slyšels ho. Pojď.
-Každým oknem? -To je hračka.
-Grace? -Ano?
Hádej co! Hádej co!
Tak jo. Vynalezli bezkalorickou pizzu.
-Ne, ale je to dobrý nápad. -Ano. Našli...
Dítě mě koplo.
-Ahoj. -Ahoj.
Prosím, řekni ahoj.
-Prosím. -Ahoj, prcku.
Teď slyšíš můj hlas.
Ahoj, synku nebo dcerko. Ahoj.
Ahoj.
Tohle není tvůj hlas. Zní to jako robot.
Naše dítě bude milovat toaster.
Nebo nového viceprezidenta marketingu.
Ne! Panebože!
-Je to... -Prozatímní.
Když udělám dojem na Cruellu de Odile, zůstanu jím.
Jestli ne, skončím jako můj předchůdce.
Ty ji ohromíš! Mě jsi taky ohromil.
Ale mám jen dva dny.
-Jejda. -Já vím.
Co když to včas nestihnu?
Ne, na ultrazvuk nemůžeš.
Ledaže...
Ty naše podpůrné reklamy na cílové skupiny zapůsobily.
Mohl bych je předělat. Musel bych na tom dělat celý den.
Došli jsme tak daleko, Azraeli,
a přesto mě trápí ta stará známá otázka.
Jak najít šmouly?
Kdybych jen...
Promiň, jestli tě mé úvahy ruší ve tvých ohavnostech.
Kdybych tak měl něco z nich. Kapku slin. Nehet.
Nebo dokonce vlas. Pak bych mohl udělat šmoulí kouzlo.
Moc pěkné. Skončils?
Nechci se na to koukat.
Cože? Cože?
Je to... Ne, to nemůže být pravda.
Ale je.
Šmoulinčina hnědá kadeř.
Sladká folikulární ambrózie! Hedvábný pramen radosti.
Smíchaný se značnou dávkou kocouřích zvratků.
Ano. Ano, jsem génius!
Svým umem získám i z tak nepatrné šmoulovitosti
dostatek moci, abych je všechny pochytal!
Musím najít laboratoř, abych z těch vzácných pramínků něco vyčaroval!
Ano. Je trochu malá, ale to půjde!
Dokonce je tu kotel.
To je ale puch.
Otevři. Otevři. Otevři!
Někdo tu připravoval temné a strašlivé kouzlo.
Co je to?
Miláčku.
Taťka je doma.
Pojďte.
Taťko, znám 613 odstínů modré,
-a ten měsíc nemá ani jeden z nich. -Taťko?
Zachovejte všichni klid. Když se ten portál už jednou otevřel, může se otevřít zas.
Jak otevřeme kouzelný portál, když ani nemůžeme najít Nešiku?
Zdá se mi, že tam nahoře něco vidím.
Ale ne.
Nešiko. Jsi to ty?
Ahoj.
Pomoc! Pomoc!
Můj ty šmoulo.
Ahoj.
"Lesní plody."
Patricku!
Elwayi. Elwayi.
To je určitě ta krabice. Až ho dostanu do rukou...
-Někdo jde! -Šmoulové!
Co je to?
Ne, ne!
Ne, ne, ne, ne. No tak. Prosím.
Elwayi.
Elwayi. Tos udělal ty?
-Chce to trochu šmoúsilí. -Vydrž, Nešiko.
-Mám tuhle stranu. -Teď všichni najednou.
-Sakryš. -Panebože.
-Co teď, hoši? -Co se Nešikovi stalo?
-Asi ho snědli. Jdeme domů. -Schovejte se.
Teď! Zavřete víko!
Fuj.
To je tak...
-To je Nešika! -Do útoku, šmoulové! Vpřed!
-Z cesty, dlouháne! -Nešiko, už jdeme!
Promiňte. S dovolením.
-To je za Nešiku! -Počkejte na mě!
-Panebože! -Prosím, neubližujte mi!
-Prosím, chci se jen vrátit domů! -Ty jsi...
Říkals něco?
Neřeknu, dokud nepoložíte tu velkou ježatou věc.
-Nešiko! -Nešiko, kde jsi?
-Ozvi se! -Vyšmouli nějaké znamení!
-Vylez, Nešiko! -Vyšmouli se.
-Jsi tam? -Pojďte za mým hlasem, hoši!
-Kde jsi? -Slyšíš nás?
-Vylezte z toho! -Pozor!
-Přespříliš agrese! -Vrať se do stoky!
Polib mi!
Vy najděte Nešiku! Ten obr je můj!
-Sem! -Chyťte ho!
Už máš dost? Vzdáváš se?
Fajn, takže jsi... modrý, a...
-Panebože, jsi v pořádku? -Rychle!
-Tudy! -Za mnou, šmoulové!
-Nešiko! Kde jsi? -Pozor!
Tudy ne! Jinudy!
-Utíkejte, šmoulové! -Honem!
Utíkejte!
Elwayi!
-Šmoulejte o život! -Nešiko, kde, u šmouly, jsi?
-Smrdutý dech. -Rozptylte se!
Grace! Uteč!
Přestaň bečet jak ovce, když tě chci svázat. Kroutíš se jak červ.
Grace, byli jsme napadeni!
Nenech se zmást jejich roztomilostí!
V pořádku, je to dobrý.
Jsou přátelští.
Máš kliku, že přišlo tvé děvče.
Málem jsem si udělal z tvých vnitřností tlačenku.
To je ono. To je ono, Azraeli!
Šmoulinčiny vlasy sem, do extraktoru šmoulí esence,
a nakonec do šmoufilátoru!
Skvělý úspěch. Lahůdka...
Mohl bys mi věnovat minutu, až skončíš?
Ano, ano, ano!
S tímto vzácným elixírem
bude má čarodějná moc nezměrně silná.
Jediná jeho kapička mi dá sílu je všechny zajmout.
To je skvělé!
Lá lá la-la la lá Jen si zašmoulej
I když se nedaří Hned nebuď kakabus
Jako šmoulí nezmaři Svým trablům smát se zkus
Je evidentní, že to děláš špatně.
Fakt? Tak se ukaž.
Není to bláznivé?
V naší kuchyni zpívají modří človíčkové!
Takže trváš na své teorii, že "tohle je doopravdy"?
Promiň.
Fajn. Tady stojí, že šmoulové jsou mytičtí tvorové z Belgie,
-známí také jako Schtroumpfs... -Jo.
Zaznamenal je Peyo.
Také říká, že nosí štěstí. Jako skřítkové Irům.
Stojí tu, že jsou mytičtí, Grace.
-Promiňte, pane Winslowe. -To bylo skvělé.
Mně připadají docela skuteční.
No tak.
-Promiň. -Tak ještě jednou.
Pocházíte z kouzelného lesa, kde žijete ve velkých houbách.
-Ano. -Pronásleduje vás zlý čaroděj.
-Jo. -A uvízli jste v New Yorku,
-než bude modrý měsíc... -Velmi dobře.
A rádi užíváte mimořádně nepřesný výraz "šmoula"
-téměř pro všechno. -Šmoulesně.
A všichni máte jména podle svého nadání?
Dostáváte je, když se narodíte, nebo až když prokážete jisté vlohy?
-Jo. -Jo.
Jo, to je fuk.
Pane Winslowe, určitě je nějaká souvislost mezi modrým měsícem
a vaším přístrojem s kouzelným oknem.
Co je ten kouzelný vyhledávač?
Teď právě používám Google.
-Google. -Google.
Tak jo. "Modrý měsíc. Úplněk, který nastává dvakrát za měsíc.
"Obrazné vyjádření..."
-Asi jako vy sami. -Jo!
"Ale ten měsíc nevypadá modře."
-Cože? -Není modrý?
-Skvělý! -Takže se nikdy nevrátíme domů!
Nemusíte se plašit, šmoulíci. Jestli máme otevřít portál domů,
budu nám muset vyšmoulit lektvar,
který vyvolá modrý měsíc.
Slyšíš, zlato?
Zůstanou tu jen do východu skutečného modrého měsíce.
Který nastane, jestli ten malý modrý Santa vyrobí kouzelný lektvar,
což se momentálně jeví jako docela dobře možné.
-Chceš si kousnout? -Ne, děkuju.
Hvězdy musí být samozřejmě v dokonalém zákrytu.
Určit, kdy by to mohlo nastat, je bez příslušného nástroje těžké.
Pane Winslowe, můžu si půjčit váš hvězdohled?
Můj cože-hled?
Nemá hvězdohled. Ty jo?
-Všechno je to moje vina. -Všichni zemřeme.
-Všichni zemřeme! -Přestaňte šmoulit, zbabělci!
-Jeden šmoula Panikář stačí! -Hej!
Kromě toho měl taťka vidění, a všechno se nějak vyšmoulí.
Že, taťko?
Ano, ano. Všechno dobře dopadne.
Musíme najít toho zloděje šmoulů. Přestaň si stěžovat.
Kam bych šel, kdybych byl šmoula?
Hej vy tam. Divný kalhoty. Neviděl jste nějaké modré lidičky?
-Jasně. Kolik za ně dáte? -Vy je prodáváte?
-Kouknul ses do šuplíku, zlato? -A do jakého?
-V kuchyni, Lilly. -Kdo je ta Lilly?
Děláš si srandu? Nejžhavější kočka v oddělení.
Prosím. Prosím, mladý pane dřevorubče.
Co má teplota té Lilly společného s nalezením šmoulů?
-Běž se léčit, kámo. -Cože?
Jsou všichni v této říši úplně padlí na hlavu?
Díky bohu, místní čaroděj. Výborně.
Promiňte, moudrý muži.
Neviděl jste náhodou nějaké modré lidičky?
Jsou všude!
Já to věděl. Říkal jsem, že jsme blízko, Azraeli.
Já vím.
Každý jen jednu. Ty šmorůvky nám musí vydržet.
Skvělý. Jak dlouho tady budeme?
Dlouho ne. Nejdřív musíme sehnat hvězdohled.
Pak najdeme knihu kouzel, vyšmoulíme portál
a jsme doma. Jak prosté, mí šmoulíci.
Sbohem, Elwayi.
Tady se někdo vyšmoulil!
-Proč máš vodítko? -To je kravata.
-Aby tě nestudil krk? -Ne.
Evidentně to používá ve svém řemesle, jako kovář zástěru.
Nosím ji, protože ji v práci nosí každý.
Čím jsi, těstovitý čahoune?
Snažím se přimět lidi ke kupování věcí tím, že analyzuji předpovědi tržních trendů.
Předpovědi! Je věštec.
Rád bych vám to vysvětlil, ale mám děsné zpoždění.
-Na tohle opravdu nemám čas. -Cože?
Mělas na sobě jedny šaty,
a teď máš něco úplně jiného.
-Jo. To... -Víš, Šmoulinko,
nejspíš si ty druhé umazala.
-Neuváděj ji do rozpaků. -Promiň.
Díky, že jste nás nechala ve své houbě, slečno Grace.
-Je to od vás moc milé. -Děkuju. Těší mě, že se vám tu líbí.
Taky se mi naše malá houba líbí. I když někdo touží po větší.
To byste si pak ale byli vzdálenější.
Přesně tak. No, musím jít. Mám schůzku.
Čekám dítě, takže...
Počkej. Nemůžeme je tu jen tak nechat, bez nějakého dospělého.
Je mi 546 let.
Samozřejmě.
-Budou v pohodě. -Dobře.
-Miluju tě. -Tak jo.
-Ahoj. -Ahoj, Grace. Sbohem.
Mimochodem, být vámi, nikam nejdu.
Proč ne?
Náš svět nejedná hezky s návštěvníky odjinud.
Vemte si, co se stalo E. T.
To je film. Pohyblivé obrázky.
Kniha. Prostě tu zůstaňte, ano?
Skvělý. Je pryč, a my pořád nemáme hvězdohled.
Dočkej šmouly. Jestli je věštec, čte z hvězd pořád.
Tudíž ho bude mít v práci.
Výborně, Koumáku.
Na co čekáme? Jedem.
-Jo, jedem. -Hele, nech toho.
-Pojďte, šmoulové. -Seženeme ten hvězdohled.
-To je překvapení. -Ale ne.
Nešiko, ty bys měl radši
zůstat tady. Víš?
Mít pod šmoulohledem tu houbu.
Jo, to jsem si myslel.
-Tudy, šmoulové! -Za panem Winslowem.
A já můžu šmouhlídat tu houbu.
Vyšmoulit!
-Odšmoulíme se odtud. -Je tam dole?
-Taxi! -Vidíš ho?
Hele, nastupuje do mechanického vozu.
-To ne. -Je to jasně moc daleko...
-Běž! -Ne! Směloune!
Pojďte, šmoulové! Šmopla!
Sbohem, modrý světe.
Použij svůj klobouk, ty ňoumo.
Nemohli jsme jít prostě po schodech?
-A jsme tu. -To není psina, Směloune.
-Byla to legrace. -Šmoulové.
Zastavujeme. Držte se u sebe.
Ne u mě, Mrzoute.
To jsem byl já? Promiň.
-Drobné si nechte. -Díky, kámo.
Pane Winslowe, opravdu potřebujeme vaši pomoc.
-Hej. -Tady jsme.
Co tady děláte?
Nechápeš? Potřebujeme hvězdohled.
-Nemůžete chodit na veřejnost. -Komu to říkáš?
Kdybychom se mohli rychle rozhlédnout po tvém věšteckém salónu...
-Opravdu chceme domů. -No tak, kámo, musím jet.
-Fajn. Tak sem pojďte. -Prosím. Prosím.
Všichni. Věřte mi.
Opatrně. Pozor na šmorůvky.
Nemíním... Hej!
-Buďte zticha. -Je tu tma.
Kdo se ušmoulil?
Ruce pryč z mého kiltu!
-To není moje ruka. -To lechtá.
-Dobré ráno. -Dobré ráno, pane Winslowe.
-Blahopřeji k povýšení. -Děkuji.
Doufám, že máte rádi šuplíky, protože tam...
-Jdete pozdě. -Odile!
Byla jste v mé kanceláři.
Je to má budova a máme spoustu práce.
Jouvenel jde do prodeje zítra večer. Máte hotový koncept?
Skoro. Měl jsem bláznivé ráno.
Co to děláte?
Nic. Mám radost. Radost z toho konceptu.
A hlad. Promiňte. Hladovím po úspěchu.
Nervní energie.
Ta mi stoupá do hlavy.
-Líbí se mi to. -Jo.
-Strach z neúspěchu je mocný stimulátor. -To je pravda.
Hej! Nechte toho.
-Henri. -Ať to vyjde.
Nevíte, oč jde.
-Co je to? -Proč jsem dostal podpaží?
-Nestrkej do mě. -Zítra šetři kolínskou.
Zbláznili jste se?
-Kvůli vám mě vyhodí. -Moje vlasy!
Ani jsem tam nemohl dýchat. Smrdělo to jako ovčí zadek.
-Nevidím hvězdohled. -Jak se vede?
Promiňte, pane Winslowe, ale nutně potřebujeme váš hvězdohled.
Hvězdohled nemám, jasný?
V tomto století ho lidé nemívají, zejména ne tady.
-To je mrzuté. -A teď omluvte, musím pracovat.
Možná bychom mohli zazpívat, třeba to pomůže.
A pak dostaneme hvězdohled. Všichni, šmoulové.
Lá lá la-la la lá Zvesela si pěj
Lá lá la-la la lá Jen si zašmoulej
Dost.
Dost!
Zvesela si pěj
Vám ta píseň nepřipadá ani trochu otravná?
Mně jo.
Co zpíváte v práci vy?
-Já v práci nezpívám. -Cože?
-A musíte nosit vodítko. -Drsný.
Mám nápad. Co když budeme jen broukat?
Nechte toho, prosím.
Potřebuju vybrousit ten slogan.
Já jeden mám.
"Vždycky žvýkej se zavřenou pusou." To nás učil taťka.
To je dobré. Měl by ses tím řídit.
Nebo "Tanči a buď šťastný".
Co třeba "Vymačkej z života, co se dá"?
-"Vždy s úsměvem." -"Modrá je dobrá".
-"Ať máš šmoulí den". -"Políbila jsem šmoulu a líbilo se mi to"?
To jsou rozpaky bohatých.
Co slovo, to perla.
-Děkuji. -Pane Winslowe,
poznáte, že to je to pravé, když to půjde od srdce.
-Že, šmoulové? -Jo.
-Moje řeč. -Rozhodně.
-Samozřejmě. -Vítejte v mém světě.
Rád se dramaticky nořím z oblaků dýmu.
Připadám si rozkošně tajuplný.
Taky to dodává pleti úžasný ruměnec.
Cože?
Kde? Kde?
Cože?
Kletby! Tak blízko.
Cože?
Mají to vzhůru nohama.
Idioti. Namalovali to špatně. Pojď, Azraeli.
-Ahoj. -Nazdar.
Co děláš?
Jen to tu trochu zazeleňuju.
To je milé. Je to moc milé,
ale víš, nejsem si jistá, že to tady poroste.
Uvidíme. Šmoulové mají modré prsty.
Kde jsou ostatní?
Shánějí hvězdohled,
aby taťka mohl vyšmoulit modrý měsíc a dostat nás domů.
A to šli bez tebe?
Jo. Bůhví proč.
-Hej! -Promiňte!
Půjdeme dovnitř.
-Kde jste, šmoulové? -Je třeba ukázat,
že díky tomuto novému krému proti stárnutí
bude každá žena krásná, mladá a žádoucí. Je to skoro magické.
Opravdu úžasné.
Nevidím žádnou změnu.
-Váš lektvar nemá žádnou moc. -Dovolte?
Pořád vypadá jako stará bréca, jestli chcete co vědět.
-Pane! -Mluvíte o mé matce!
Omlouvám se. To jsem si neuvědomil.
Vidím vás za 30 let. Smutné.
Henri, odveďte toho šílence!
-"Šílence?" -Ochranka!
Jsem skvělý a mocný Gargamel!
"Šílenec." Uměl by šílenec tohle?
Abrakadabra!
Jak jste to udělal?
Ano, a vážně, teď mě.
Je mi líto, ale šílenci a velcí čarodějové nikdy nevyzrazují svá tajemství.
Pojď, Azraeli. Tak kde jsou ti mí šmoulové?
Ne, ne, ne, ne. Nechoďte.
-Musím vědět, co jste to udělal. -Neřeknu.
Prosím, seňore. Umíte to zopakovat?
Můžete mě zkusit přesvědčit.
Po čem toužíte?
Po bohatství?
Po slávě?
Po štěstí?
S mojí pomocí
bude znát jméno Gaunermell celý svět.
Gargamel.
Ano. S mou pomocí celý svět pozná, jaký je Gargamel génius.
Jsem...
Promiňte. Řekla jste "génius"?
I když by se dalo říct, že mám sklon působit nehody,
pozitivní je, že díky mně jsme přistáli tady, v tvé malé houbě,
a poznali tebe a Patricka.
Jsi roztomilý. Vím, jak se cítíš. Taky jsem nešikovná.
Tedy bývala jsem.
-Opravdu? -Jo.
A jak dlouho ti trvalo...
Bože.
...než jsi přestala škobrtat?
Asi tak dlouho, jako trvá uvědomit si, že nikdo nemá jen jedno nadání.
Můžeš být, čím chceš.
-"Šmoula Hrdina." -Jo.
To asi ne.
-Koumáku, pomoz mi to vyřešit. -Ukážu ti to.
Nejdřív dáš svou...
Funguje to pokaždé.
Lá lá la-la la lá Zvesela si pěj
Máte tu fascinující stroj na vítr.
-Ahoj, Patricku. -Grace, pomoc. Pomoc!
Jsou všude a nechtějí přestat zpívat.
Nejsem schopen nic dělat. Prosím tě, přijď a odnes je.
Seňore Gargameli, budu upřímná.
Clinique, Lancôme, MAC. Budou zabíjet, aby získali, co je v tom prstenu.
Pokud je nezabijeme dřív.
Budeme potřebovat nějaké rytíře, nejlépe v lesklé zbroji,
a lučištníky s otrávenými šípy.
Líbí se mi, jak uvažujete.
A kopí na naražení jejich hlav.
To všechno záleží na prezentaci.
Veškeré testy budou samozřejmě šetrné ke zvířatům.
Za krutost ke zvířatům je příplatek? Je to tak?
Padej.
Máte zvrácený smysl pro humor.
-To se nám líbí, že? -Vypadni!
Henri?
Řekl jsem, vypadni.
Seňore Gargameli, musíte mě ujistit,
že umíte zopakovat to, co jste udělal s mou matkou,
ale v masovém měřítku.
Udělejte to, a svět vás bude zbožňovat.
-Slyšels, Azraeli? -Jo.
"Zbožňovat." Odlupuje se to od jazyku jako maso z... Poutníka ne...
Kacíře. Ano, děkuji.
Díkybohu, nočník.
Ta břečka, které říkáte Dom Pérignon, skončila rovnou v mém měchýři.
Nate, vylejte to z okna. Dnes, prosím.
Teď k jádru věci.
Jsme dohodnutí, seňore?
Ne docela, sladká panno.
Nejdřív musím mít šmouly.
Pochopte, že Patrick je teď pod velkým tlakem.
Kdybyste mohli chvilku tiše ležet...
Máte mé čestné slovo, slečno Grace. Nepohneme se z té tašky.
-Dobře. -Hvězdohled!
-Cože? -Hvězdohled! Jdeme!
Prozkoumejte nebe
-Všichni ven! Honem! -Ne, ne!
-Jdeme! -Ne, ne, ne, ne!
-Plnou šmoulí vpřed. -Ne, počkejte!
K zemi!
Hele, já tudy jdu! Jdu tudy!
-Zachraňte mě! -Pozor, Koumáku.
Nemohli by prostě zpomalit
-a užívat si? -Slez ze mě.
Počkejte.
To taky chci.
Panebože!
-Hej, dámo! Hej! -Počkej. Zadrž.
Až budeme uvnitř, rozptylte se a najděte hvězdohled.
Do toho, šmoulové!
-Ahoj. -Patricku, šmoulové bez omluvy utekli.
Grace, ty běžíš?
To nic, ale oni potřebují tvou pomoc!
Bojím se, že přijdou o život, Patricku!
Zlato, jsou OK. Můžou nám poslat děkovný dopísek,
až budou zas v houbovém městě. Jen co vynaleznou papír.
Patricku, potřebují tě.
-Zlato... -Já tě potřebuju, Patricku.
Panebože, pospěš si!
Dobře. Kde jsi?
Ten chlap je šílenec. To nepůjde. Nevím, potřebuje šnapsy.
-"Šmouly." -Šmejdy.
Ne, ne, "šmouly". "Šmouly" s...
Promiňte. Omlouvám se.
Tomu říkáš omluva, idiote?
Každá ves má obecního blba. Cože?
Máš pravdu. To je on! Stát! Zloděj šmoulů!
Zloděj šmoulů!
Pojďte, panenky jsou tady!
Hvězdohled, hvězdohled. Hvězdohled, hvězdohled, hvězdohled.
Tak sem zmizeli všichni jednorožci.
Nebojím se tam jít sám, myslel jsem, že přivítáš společnost.
Fajn. Tak se drž.
Šmoulí dělo! Jediný způsob, jak létat.
Perfektní.
Je načase trochu si zalétat! Šmopla!
To jednomu provětrá faldy!
Hvězdohled tu někde musí být.
Predátor!
Šmoulí trus.
Tyhle jsou nechutně dobré.
Ahoj.
To je děsné.
Doufám, že taky nehledají hvězdohled.
Hvězdohledy, hvězdohledy...
Šaty!
To můžu mít víc než jedny šaty?
Cože?
Taťko, říkám ti, že nikdy nenajdeme ty...
-Hvězdohledy. -Jsou nebezpečně vysoko.
Máš pravdu. Budeme potřebovat něco dlouhého.
-Myslíš, že si nás nevšimnou? -Prostě se chovej přirozeně.
-Jsem medvěd. -Koumáku!
Už jdu, už jdu, lidi.
Zůstaňte stát, schody!
Hele, hračka, co chodí do schodů!
-Ahoj. -Co je to?
-Ukaž mi to. -Opatrně.
-Já ho chci, mami! -Ukaž.
Už mě ta hra na rande unavuje.
Řekněte, kdo jste, a buďte tím, kým říkáte, jo?
Nějak to nejde oskenovat.
Můj syn chce jednu tu modrou animatronickou hračku.
Poradíte mi? Máte je i v růžové?
-Moje dcera chce růžovou. -Je mi líto.
Kde jste to našli?
-Chci ten předváděcí model. -Já byla první.
-Fronta je tady. -Můžu vám nabídnout něco jiného?
Cože? Jiného?
Máme je i v růžové.
Zloději šmoulů! Stůj!
Že používám svou nevrlost jako zeď, protože se bojím, že budu zranitelný?
To se vsaď.
Šmoula!
Ale i já mám city.
Ne, ještě tam nějaká musí být! Co mě to napadlo?
Vyplácat svou jedinou kapku šmoulí esence na tu babiznu!
Je to velký problém, pane. Nemáme je na skladě.
Hej! Nechte si ty svoje šmouly!
-To nemáte žádné zábrany? -Chyť to!
Já nejsem hračka!
-Kde je? -Kam zmizela?
-Tamhle je! -Tamhle je!
Ty šaty jsou moje!
-Šmoulinko! -Počkat, já nakupuju.
-Nakoupíme pak. -Jdeme! Honem!
-Patricku, pomoc! -Sem, Nešiko!
Jde po mně obr! Je velikánský!
Hej, to je moje!
Promiň, holčičko, to není na...
-Mami! -Opravdu?
Nikdy nezapomeň na ten kouzelný okamžik, kdy se naše světy setkaly.
A nebyl jsem mrzutý, nebyl.
Nemůžeš říct aspoň něco? Já tu umírám.
Hej!
To je jeden!
Technicky vzato, když to naložíme na hlavu medvěda,
-váha by se měla přenést. -Koumáku, prostě tahej.
Ahoj, kamarádi! Na co čekáte? Budíme pozornost.
-Předveď se. -Bože. Myslí si, že jsme hračky.
Připravte se na nejhorší, začíná jít do tuhého.
-Ať nespadnu! -Vy dva se jen držte hvězdohledu!
-Pojďte, šmoulové! -Utíkají!
A jedem!
Za chvilku nabereme pořádnou rychlost.
-Držte se! -Myslím, že jsme je ztratili.
-Zase do hlavy. -Panebože.
-Z cesty, nebo vás smetu! -Kde ses učil řídit?
-Ty bys to zvládl líp? -Ano. Fakt věřím, že jo.
Další dva!
-Koumáku! Směloune! -Taťko!
Grace, to je Gargamel!
-Zase ty! Dej ty pracky pryč! -Ne, ne, ne, ne.
Ošklivý kocourek!
Nenávidím tu kočku!
Gargamel.
Šmoulinka.
Krásnější než kdy jindy.
Zase jsi nás doběhl, Gargameli.
Vedle!
Co to děláš, Azraeli? Vylez z mého listocucu!
-Vypadni! -Dovolte, pomohu vám.
Děkuji, jste laskav... Vy! Vy...
Jupí!
-Patricku. -Ahoj.
-Působivé. -Díky.
-Vezmu ten hvězdohled. -A já šmouly.
To je on! Sebral mi ho ze zad! Ukradl mi vysavač listí!
Vstaňte, pane. Půjdete na policii.
-Neklaďte odpor! -Pusťte mě, neznabozi!
Jinak poznáte hněv velkého a mocného...
Tak se na to podíváme...
Jak to, že jsi jediná dívka ve vesnici?
Nepřinesl mě čáp jako ostatní.
Stvořil mě Gargamel, aby chytil ostatní šmouly.
Páni. A co bylo pak?
Taťka mě zachránil.
Očaroval mě a pak mi pomohl stát se šmoulou, jakým jsem měla být.
Ne. Žádné riziko.
tak chutná krása ANJELOU jouvenel
"Odile, jestli to schválíte, může to jít na billboardy."
Tak, kostky jsou vrženy.
-Taťka by to už měl mít. -Jo. Konec napětí.
-Chci domů. -Já taky.
Když je nám teď čaroděj na stopě, je to mnohem nebezpečnější.
Bez modrého měsíce jsme v rejži.
A je pryč.
Je čas buď slavit, nebo zažádat o podporu v nezaměstnanosti.
Copak je?
-Určitě budeme v pohodě. -To je dobrý.
-On hyperšmouluje. -Jo, to mi povídej.
-To věčné čekání nás ubíjí. -Jo.
Ten pocit znám.
A co víc...
Znám na něj lék.
Prostě spojte barvy s tlačítky.
Zkus to ty.
Do toho, Mrzoute!
-Jsi dobrej! -Pěkný!
Sledujte, jak válím!
Jdi tímhle směrem...
Ty zpíváš.
Mluv tímhle stylem Jen mi dej pusu
Tak vypadá rocker.
-To je Gene Simmons. Je... -Co?
No nic.
-Já sám -Já sám
Šmoulí kráska dech mi bere imrvére
U kolen sukni střiženou má
Tahle žába, račte znát, světovej unikát
Šmoulu v merku má, no a tím jsem... Já!
-Rázem nevím si -Rady
-Lapila mě na svý -Vnady
A tak jedno přání zbožný mám
-Ať to se mnou -Švihne
-Jen když jí srdce -Zjihne
Až jí šmoulinkatou pusu dám já sám
-Sledujte Nešiku. -Páni, Nešiko.
-Ty ses našel. -Jo!
Nešika drží rytmus. Sledujte, jak válí!
-No tak, Směloune! -Jdeme na to!
Jo, Směloune! Rozšmouli se!
-Jeď, Směloune! -To je ono.
-Opatrně. -Rozšmouli se!
-Směloune! -Paráda!
-Jo! -Děkuju.
To bylo výjimečné.
Ahoj, kluci. Jak se vám líbí mé nové šaty?
Páni! Je tu snad průvan?
Takhle jsem to nemyslela.
Myslíte si to, co já?
Promiňte, kluci.
Jo, to jednomu zchladí spodek.
Není nad chladný vánek v mém kouzelném lese.
-Schváleno. -Co je?
-Schválila to. Tu reklamu! -Líbila se jí?
Řekla "schváleno", což u ní znamená, že se jí líbí.
Panebože!
-Patricku, jo! -Dokázals to!
Panebože! Jo, Patricku!
Jo.
Neskákat, neskákat. Neskákat, neskákat. Tak.
-Měl bych to poslat? Asi ne. -Ano! Udělej to!
-Pošli to hned. -Tak jo.
Udělej to.
Jeď, jeď, jeď!
Zítra to bude na všech billboardech v New Yorku.
To je ono, hochu!
-Dobrá práce, pane Winslowe. -Hele, kluci, taťka se vrátil.
-Dokončils výpočty, taťko? -Jo!
Skoro mi došly šmorůvky.
Je to těžší, než jsem doufal.
Ale vrátíme se domů, že?
Samozřejmě. Ale ne dnes večer.
A teď do postele.
Doufal jsem, že se dnes vyspím ve své houbě.
Chybí mi ostatní šmoulové.
Mně taky.
Ještě nikdy jsem nebyl v noci mimo domov.
Byla to poslední noc. Ale kdo by mohl spát?
Pšt. Tiše, šmoulové.
Všechno dobře dopadne.
Taťko?
Opravdu věříš, že se někdy vrátíme domů k ostatním šmoulům?
Neboj.
Už brzy budeme všichni spolu.
Jen kdyby se seřadily ty hvězdy.
Víte, kdo mi chybí? Šmoula Kuchař. Šmoula Silák.
-A šmoula Šprýmař. -Mlsoun. Vypravěč.
-Malíř. Pekař. -Soulad.
A chybí mi šmoula Lichotník. Vždycky vám řekne něco milého.
Já vám řeknu, kdo mi nechybí. Pasivně-agresivní šmoula.
-Ano. -Jo.
Je vždycky strašně milý, ale když odejde, cítíte se mizerně.
Další smutná noc bez šmoulů.
Ahoj, můrko.
Třeba s tvou pomocí najdu způsob, jak je zase získat.
Jsme duchem spříznění, maličká.
Oba se chceme vznášet.
Leť, a přiveď armádu mocných orlů, ať mě osvobodí.
Leť, maličký orle. Leť, a přiveď své bratry.
Leť! Leť!
Leť!
Fajn. Tak se na to podíváme.
Hej.
Nejspíš máš před sebou dlouhou noc.
-Piješ kávu? -Jako že mám modrý zadek.
Tak mi řekni o tom divném chlápkovi v odrbaném koupacím plášti v hračkářství.
-Gargamel? -Není opravdový čaroděj, že?
Není z nejchytřejších, ale stejně je nebezpečný.
Děkuju.
Doma jsem ho dokázal držet zpátky jedním nebo dvěma kouzly.
Ale tady, bez svých knih a lektvarů...
Dneska jsme měli kliku. Ale příště, kdo ví?
Tak co budeš dělat?
Udělám všechno, abych své šmouly dostal domů.
Nikdy to nevzdám. Jsou moje rodina.
A rodiny se nikdy nevzdáš.
Neděsí tě někdy,
že na tobě všichni závisí?
Co kdybys udělal chybu?
Jak jsi poznal, že jsi připravený?
Pojď. Sedni si taťkovi na klín.
Správně. Zapomeň na to.
-To asi není nejlepší nápad. -Jo, jo.
Na něco se tě zeptám.
Proč jsi dnes pro nás přišel, když ti Grace zavolala?
Potřebovala mě. Slyšel jsem to v jejím hlase.
To z člověka dělá otce.
Když přijde čas, prostě jednáš.
A co máš dělat, nezjistíš tady.
Vychází to odtud, kde na tom nejvíc záleží.
Ze sleziny?
Ne, z tvého srdce.
Snažím se ti říct něco důležitého, ňoumo.
-Jsi dobrý otec, taťko. -Ty budeš taky.
Co to děláš, člověče? Dej pryč to závaží.
Nech toho, přestaň si hrát.
No tak, ty hloupá můro. Kde jsou mí orli?
Víš, co se stane těm, kdo sedí na mé lavici?
Končím s tebou, ďáble,
neboť jsem dal pokyn můře, aby shromáždila hejno vznešených orlů,
kteří mě osvobodí z tohoto vězení.
-Vstaň, dědo! -Hele.
Vidíte? Vidíte?
Žalář, který by zadržel Gargamelovy stoupence, ještě nepostavili.
Hleďte na mou slavnou armádu... Mouchy?
-Mouchy? Chtěl jsem orly. -Co je to?
Ne "mouchy", ty světlem zblblý pako.
Tak jo, nahoru, kdyby vás to neobtěžovalo.
Nahoru, vy šmejdi!
Sbohem, lumpové!
Tak dost. Obleťte to, obleťte to!
-To je nechutný. -Leťte kolem. Blbý mouchy.
Počkat, vezmi mě s sebou!
Počkej! Počkej!
Na můj hrad pro další esenci!
Už jdou, už jdou.
-Fakt vyšmoulený, jestli to tak smím říct. -Jo.
Pojď sem, Elwayi. Hodný pejsek. Mockrát děkuju.
-Panebože. -To by bylo.
-Prosím. -Nešiko.
-Modrý prsty. -To je neuvěřitelné.
Myslím, že je tu moc růžové.
Nemusíš být pořád nabručený jen proto, že se jmenuješ Mrzout.
Musím.
-Šmoulinko. -Ahoj.
-Ruku. -Tak jo.
Skvělá zpráva! Hvězdy odhalily pravý čas pro vyšmoulení modrého měsíce.
-Pojedeme domů! -Já věděl, že to dokážeš, taťko!
-Výborně! -To je šmoulí!
Ani vteřinu jsem o tom nepochyboval.
Musí to být dnes, mezi první hvězdou a úplňkem.
Je to naše jediná šance.
Ale potřebujeme zaklínadlo, které funguje v této říši,
abychom otevřeli portál domů.
-Mám dotaz, pane Winslowe. -Sem s ním.
Prodávají se tu někde kouzla?
Ne.
-Nabízejí se tu někde lektvary? -Jo, totiž ne.
Co staré knihy?
Blízko mého pracoviště je antikvariát.
-Ano. Doktora Wonga. Jo. -Tak nějak.
-Výborně. To půjde. -Slyšíte? Už jsme skoro doma.
-Jo! -Líbí se mi být skoro doma.
Hej! Šmoulí objetí!
Miluju vás!
Přidej se, dlouháne.
-Nebyl bych... -No tak, víme, že chceš.
-Ano. -Jo, no tak, Patricku.
-Když můžu já, můžeš ty taky. -Jen pojď.
-Už jde! -Šmoulí objetí!
-Pojedeme domů! -Ahoj, ty tam.
Polez nahoru.
-To je ono, mladej. Pěkný. -Co je to?
Jo. Pojďte, všichni!
Podívejte! Nemusíme dělat modrý měsíc.
Už ho máme.
-Opravdu? -Cože?
-Podívejte, přímo tamhle. -To není možné.
Je. Šmoulinka má pravdu. Podívejte se na ten modrý měsíc.
To je nesprávná reklama.
Co se stalo s mou kanceláří?
Připravili jsme ji pro miminko. Další šmoulí objetí!
Ne. Ne, ne, ne. To není pravda. Není to skutečnost.
Včera večer to někdo poslal reklamní agentuře.
-Kdo si hrál s mým počítačem? -Já ne.
-Žádný z mých šmoulů by... -Já to nebyl.
Možná jsem tak trochu škobrtl.
A mě teď možná tak trochu vyhodí.
Poslal jsi špatný soubor.
-Patricku, byla to nehoda. -Co mám teď dělat, Grace?
Říkalas, že nosí štěstí. Tohle je přesný opak.
Nikdy jsem to neměl dovolit. Měl jsem říct ne.
Nikdy jsem nechtěl dům plný pobíhajících človíčků!
Modrých. Malých modrých...
Dobře...
Patricku.
Co to děláš?
Pokusím se zachránit si práci.
Nechtěli jsme být přítěží, pane Winslowe.
Moc šmoulově mě mrzí, co jsem...
Nechte toho "šmoulování". Co to vůbec znamená? Šmoula!
Šmoulovatý-šmoula-šmoula-šmoula!
Není důvod takhle vyvádět, mladej.
Vidíš?
Patricku, počkej.
-Hej, hej! -Mohl bys...
-Počkej, Patricku. -Možná to můžu napravit.
Prosím tě, stůj a poslouchej mě.
-Co je? -To s tvou prací je mi moc líto.
A doufám, že to nějak urovnáš.
Ale nevidíš to hlavní.
Rozhlédni se. Podívej se, co se právě teď děje.
Na Zemi je tolik lidí,
a ti tajemní tvorečkové přišli k nám.
Vybrali si nás.
Nevidíš, jak je to úžasné?
To se stane jen jednou za život, Patricku.
To je náš modrý měsíc.
A když se aspoň na vteřinu nezastavíš, abys to viděl,
propásneš to.
Hej. Taxi!
No tak! K čertu s vámi!
Někde tu musí být nějaká esence!
Teď ne.
Cože? Cože?
Skvělá práce, můj malý příteli.
Když si pomyslím, že jsem tě tenkrát málem snědl.
Pojď, Azraeli. Musíme najít toho Patricka, kupce s líčidly.
Zavede nás k našemu malému prchavému modrému zdroji.
To nemáte nějaký vypínač, abyste je vypnuli?
Zítra? Žertujete?
Rone. Když ty reklamy dnes nezmizí, jsem zítra bez práce.
Odile - Napravte to. Nebo máte PADÁKA!
Šmoulni si.
Miminko - PRVNÍ FOTKA
Kde je to knihkupectví, Koumáku?
Podle vyhledávače
je to linkou F dvě stanice směrem do Chinalandu.
-Pozor, Koumáku. -"Chinatownu", ťulpasi.
-To je fuk. -Tady je to.
-Pojďte, všichni. -Jdeme.
-Pozor na škvíru. -Počkat? Víme to jistě?
-Cože? -Skočte!
-Ach jo. -Smůla.
Pojď, Koumáku. Prohlédneme si ten velký ocelový vůz.
-Je to bezpečné? -Samozřejmě.
To bylo skvělý.
Doufám, že to najdeme brzy. Nevidím odtud...
U všech šmoulů.
Já myslel, že proto jsme Nešiku nechali doma.
Je tady cítit máslo.
Kde myslíš, že ten kouzelný obchod může být?
-Počkejte chvilku. -Tamhle je.
-Je zavřeno. -To se dalo čekat.
Musíme se dostat dovnitř. Pojďte.
Na tohle jsem už moc starý.
-Koumáku. -Směloune.
Tak jo, všichni.
-Hele. -Páni.
Je to tu děsivé.
Není to děsivé, jen jiné. Líbí se mi tu.
Najděme tu knihu a pojďme pryč.
Máš pravdu. Ta kniha kouzel je náš lístek domů.
Jsem jen prostý čaroděj s prostou touhou, neomezenou mocí a světem u nohou.
Tak proč to musí být tak těžké?
Promiňte. Moudrý muži. Moudrý muži. Prosím.
Kde jste slyšel ten nesnesitelný nápěv?
To ti vaši modří človíčkové.
Viděl jsem je jít do knihkupectví za rohem.
Ta píseň je opravdu vlezlá.
Opatrně se raduji.
To není ono. To taky ne. Jo! Ne, to není ono.
Podívejte, co je tu úžasných knih. Musí tu někde být.
Není. Vidíš něco, Šmoulinko?
Tady není. Pozor tam dole!
-Něco jsem našel. -Skvělá práce, Směloune.
Už jsme skoro tam.
-Výborně. -Okamžik. To je ono. Máme to.
Ano.
"L'Histoire des Schtroumpfs."
Peyo.
-To jsme my. -Ano, to je ta kniha.
-Podívejte se na to. -Páni.
Budu šmoulit.
V kresbách jsou ukryté tajné runy.
To všechno tam vidíš?
Podívejte se na vzory na téhle straně.
Otevřít zámek.
Cože?
Máš pravdu, Azraeli. Evidentně je to pro mě.
To je čirá zlomyslnost.
Zbývá jen vrátit se dnes večer k vodopádu a vyslovit zaklínadlo.
-A vrátíme se domů? -A vrátíme se domů.
-To víte, že se vrátíte. -Ne.
Na místo, kterému říkám hrad BellVeedaRay,
kde vaše esence bude konečně má.
-Ta dračí hůlka. -Ne!
To je...
S dovolením, prosím.
-To je Gargamel! -Utíkejte, šmoulové!
-Honem, šmoulové! -Běžte, běžte!
Počkejte na mě!
-Ke dveřím! -Šmoulujte sem tam!
-Rychle! -Ano, jen vzdorujte, šmoulíci.
Koneckonců,
jaký by to byl lov bez vzrušení!
Ne!
-Musíme jít! Pohyb! -Utíkejte!
-Honem, šmoulové! -Rychleji, rychleji.
Vypadnem odtud.
Koumáku, vezmi kouzlo, uvař lektvar a vyšmouli dnes večer ten měsíc.
Musí to být dnes večer.
Já? Vyšmoulit měsíc?
-Ne, nejsem připravený. -Musíš být.
-Běž. Ať se stane cokoli... -Taťko?
-...nevracejte se pro mě. -Cože?
-Taťko, ne! -Ne!
-Taťko! -Na co čekáš, Gargameli?
Pojď k taťkovi, taťko!
-Běžte už! -Taťko!
-Ne!
Běž dál, děvče.
-Dělej, co řekl taťka. -Taťko!
Víc neumíš, Gargameli?
Co bude s taťkou?
Taťka řekl, ať vyšmoulíme měsíc, takže přesně to uděláme.
Pojďte. Nemáme moc času.
"Pojďte?" Ale kam?
Jak se dostaneme k Nešikovi?
Svezeme se. Za mnou!
-Stůj klidně, ptáku. -Myslím, že nejsou moc přátelští.
-Já taky ne. -Ale přenáší nemoci.
A šmouly. Jedem.
-Pr, ptáku, pr! -No tak!
Nejsem si jistý, že to zvládnu.
Zvládneš to, Koumáku. Drž se!
Podle mých výpočtů je to nebezpečné!
Stmívá se.
Jo. Radši je půjdeme hledat.
Jo.
Ahoj.
-Kde jsou ostatní? -Asi ještě v knihkupectví.
Poslyš, Grace, je mi...
Zdravím, Odile.
Patricku...
Poslouchejte. Než mě vyhodíte,
vím, že ta reklama, co vyšla, nebyla ta, kterou jsem vám poslal.
Ale měl jsem poslat tuhle.
A skoro jsem to udělal.
Ale neposlal jsem ji, protože...
Jsem si to rozmyslel.
Dal jsem vám to, co jste podle mě chtěla, místo toho, co bylo správné.
Ale tahle je ta pravá.
Má pro mě význam a... Nevím,
možná bude něco znamenat i pro jiné.
Není to jen modrý měsíc, Odile, je to "uherský" měsíc.
"Jednou za uherský měsíc."
Znamená to, že v životě je jen pár chvil,
kdy vás potká něco nezapomenutelného, něco magického.
Když zaváháte, když se bojíte,
propásnete to.
Tohle ten obraz znamená.
Nenechte si uniknout svůj modrý měsíc.
Ještě zavolám, abyste věděl, jestli máte padáka.
Strašně šmoulovsky tě miluju.
Vlevo, vlevo, vpravo! Vpravo, vpravo, ptáku!
-Připoutat se před přistáním! -Okno je otevřené, moulo!
Ztratili jsme kontrolu!
Pr, ptáku! Pozor na...
-Dobrý, holube. -Díky, ptáku.
Hele! Máme zaklínadlo.
-Kde je taťka? -Gargamel ho dostal.
-Cože? -To ne.
Vzal ho na nějaký hrad zvaný BellVeedaRay.
-On... -Neříkej to.
BellVeedaRay. Co je to BellVeedaRay?
Belve... Vzal ho do hradu Belveder v Centrálním parku.
Aby z něj dostal šmoulí esenci.
-Cože? Musíme ho zachránit. -Jo.
Ne! Gargamel je mocnější než kdy jindy.
Taťka řekl, že ať se děje cokoli, nemáme se pro něj vracet.
Snaží se nás chránit.
-Ne! Nemůžeme tu taťku nechat! -To byl šmoulí slib.
Ne, ne, ne. Nemůžeme.
Slíbili jsme taťkovi, že uděláme přesně, co řekne.
-To je pravda. -Já ne.
Nikdy jsem mu nic neslíbil.
Já taky ne. A bez taťky v žádném případě neodejdu.
Počkej, Patricku. Jdu s tebou.
Já taky.
Ano. Já taky.
Žádný šmoula tu nezůstane. Ani taťka ani ty.
-Všichni za jednoho a jeden za šmouly! -Všichni za jednoho a jeden za šmouly!
Pár jich oholím, pár vymačkám
A modrou esenci už mám
Působivé, můj drahý, roztomilý taťko!
Teď sleduj.
Všechnu tuhle esenci mám jen z kousíčku tvé bradky.
Představ si, kolik by jí bylo z celé tvé šmoulí rodiny.
Abrakadabra!
Pohleď na můj skvělý, kouzelný šmoulí stroj!
Ne. Ne! Klece! Ne! Ne!
Odpařím esenci z jejich potu. Vydestiluju ji z jejich slz!
Odstřihnu ji z jejich vlasů.
Jsi blázen, Gargameli.
Mí šmoulové jsou už dávno na cestě domů.
Tak jo. Zapálíme tu svíci.
Hodně štěstí, Směloune!
-Do boje! -Sejdeme se tam!
-Pamatují si všichni plán? -Pojďme do toho ze všech šmoulích sil.
Co je, Koumáku?
Přidal jsem ingredience. Je to silnější, než jsem čekal.
Myslím, že to nezvládnu.
Neboj, Koumáku, zvládneš. Jen vyslov zaklínadlo.
To mě pošmoulej!
Dokázal jsem to, taťko! Já to dokázal!
-Nemůžu tomu uvěřit. -Páni.
-To je Anjelouin měsíc. -Jak to udělala?
-Je krásný. -Ach, Odile.
-Páni. -To je nádhera.
Nemusíš se bát, taťko.
Tebe to nezabije a mě to posílí.
-Ty! -Cože?
Gargameli! Pojď ven, rozdáme si to!
Konečně dorazili naši milí malí hosté.
-Ne! -No jo.
Užij si jízdu, taťko!
A pamatuj, ruce a nohy
-měj pořád uvnitř vozíku. -Ne. Ne! Ne!
Šmoulové, utečte!
Šmoulové.
Máš našeho taťku. Připrav se na sešmoulení!
Jo, moje řeč.
Rozkošné.
Dva malí šmoulové jdou zachránit milovaného taťku.
Hej, Gargameli.
Tři malí šmoulové.
A já jsem skočil domů pro pár přátel.
Ale, ale, ale!
To musí být celá vesnice.
Co budu dělat se vší tou esencí?
Na můj signál, hoši.
Pal!
Teď začne tanec!
Přijde čas, kdy se každý šmoula musí postavit...
Bacha, vy grázlíci!
...za to, co je na světě dobré, milé a modré.
A ten čas přišel v této svěží newyorské noci.
Hej! Vážně?
Promiň, to je prostě má práce.
Tumáš žloutek, Gargameli!
Dokážeš to, Patricku?
Běž, běž, běž!
Rychle, na dlouho ho nezadrží.
Jedno shnilé jablko vám může zkazit celý den.
Plnou šmoulí vpřed!
Do toho!
Hej, Gargameli, tady máš malý suvenýr z velkého New Yorku.
-Z pánve... -A do...
-Pal. -Pal.
Jsem příliš krásný, abych zemřel!
Taťko.
Ne. Ne, Šmoulinko.
Co ti udělal?
Neměli jste se pro mě vracet.
Hned tě odtud odvedu, taťko.
Šmoulinko!
Vydrž, taťko, vrátím se.
Vpřed!
Za ním!
Seber tu hůlku!
-Dovnitř! -Běžte!
Svrhnout bomby!
-Přecházím do útoku! -Abrakadabra!
-Jejda. -Pozor, Směloune!
Ty mizero!
Vydrž, taťko.
Cibule!
Zpátky, kocoure.
Na, čiči, čiči...
Šmoulinko!
Hledáš mě?
Konec hrátek!
Pohleďte na mou děsivou moc!
Šmoulinko?
Máš dost, co?
Jsi moje, kotě.
Už mám toho šmoulení dost.
Šmoulil jsi s nesprávnou dívkou.
-Mám tě, Mlsoune. -Můj koblížek!
Co se děje, taťko?
Ne!
Gargameli!
Ne tak rychle, modrošlápku.
Taťko!
Je načase zlomit tu jejich slabou modrou vůli.
-Ne. -Díváte se dobře, šmoulové?
-Taťko! -Váš milovaný taťka
se blíží ke svému modrému konci.
Ne!
Hopla!
To ne. Taťko!
Taťko!
Ne! Ne!
Zase ty!
Sbohem!
Opravdu mě to...
Tady to končí a hned!
...začíná bavit.
Mám tě!
Svobodu!
Ty ze šmoulysynu!
Vrať se!
Leť, Směloune! Jo!
Okamžitě se vrať s mou hůlkou!
Ale ne. Jejda.
Já... Mám ji.
-Panebože. -Nešika.
-Tohle je konec. -Jsme ztraceni.
-To neskončí dobře. -Je po nás.
Mám ji! Mám ji!
Vidění se vždy naplnilo.
Já... Já...
Mám ji!
Moje hůlka! Vrať mi mou hůlku!
Jak se opovažujete!
Jak se opovažujete vzdorovat velkému a mocnému...
Panebože.
Šmoulové!
Jsi mrtvý?
-Paráda, Nešiko! -Děláte si legraci?
-Pojď si pro hobla! -Jo!
Bravo! Danke schön, Nešiko!
-Patricku. -Ahoj.
Nešika! Nešika! Nešika!
Nešiko, jsi hrdina.
Já, a hrdina?
Jo. Jo.
Jsem hrdina! Promiňte, kluci! Teď jsem to všechno zkazil.
-Nešiko, ty moulo. -To je taťka.
Dlužím ti omluvu, Nešiko.
Věřil jsem víc ve vidění než v tebe.
Jsem na tebe moc pyšný, Nešiko.
Díky, taťko.
Slíbil jsem si, že nebudu brečet.
A teď se zbavíme tohohle!
Všichni k portálu! Není času nazbyt.
-Zašmoulím vás později! -Sbohem.
Nemám rád dlouhá loučení,
ale sešmoulil jsem pár slov, která bych rád řekl.
-Sbohem. -Opatrujte se.
Nelíbilo se mi tu. Ale mnohem míň než jsem čekal.
-Sbohem, Mrzoute. -Chápejte, nelíbilo se mi to. Jen míň.
Na tohle místo hned tak nezapomenu. Hlavně ne s těmahle! Nazdár!
Já se vrátím, Broadwayi. Čauvajz!
-Ahoj, kamarádko. -Páni.
Ještě nikdy jsem neměla kamarádku.
-Nikdy na tebe nezapomenu. -Šmoulinko.
Ruku.
Ruku, Grace.
-Sbohem, Šmoulinko. -A ty.
-Ahoj. -Pojď sem, ty malý hrdino.
Hrdino? Nech toho.
Vlastně, mohla bys to říct ještě jednou?
Moc hezky to zní.
-Sbohem, Grace. -Děkuji, pane Winslowe.
-Zachránil jste mě. -Sbohem!
Zachránil jste celou mou rodinu.
Myslím, že to bylo spíš naopak.
No, měl bych jít. Musím přestavět šmoulí vesnici.
Ve vaší vesnici jsem dostal pár nápadů.
Pojď sem.
Sbohem, taťko.
Pojďme domů.
A tak šmoulové opustili podivné město New York,
které myslím zanechali o trochu milejší, moudřejší
a šmoulovatější.
Když se portál začal naposled zavírat...
Hej! Vážně, stůj!
Sbohem, New Yorku!
To je Odile. Zdravím, Odile.
Volám jen, abych vám poděkovala, Patricku.
Konečně mi někdo dal to, co chci.
Asi jsem nedostal padáka.
Páni!
Páni. Takže nová práce, miminko,
pár jedinečných nových přátel...
-Jestli chceš opravdu větší byt... -Větší?
Zbláznila ses? Byli bychom si vzdálenější.
Grace,
šmouluju tě.
JE TO KLUK
AHOJ, JSEM KLUK
JMENUJU SE BLUE
KOUMÁCI
BITVA O BELVEDER
Šmoulové. Šmoulové!
Kéž bych se tě mohl zbavit. Padej odtud.
Na co tak zíráte?