Översättning: Memnock och Greedy
Undertexter.se Översättargrupp © 2007 www.Undertexter.se
- Skott har avfyrats... - Poliser springer längs gatorna...
- Rök sprider sig över hela staden... - Vi vädjar till alla i South Central...
- 38 personer har dött och mer än... - Sjukvårdarna har svårt att...
Lastbilsföraren Reginald Denny slets ut ur sitt fordon...
- Staden liknar ett slagfält... - Folkmassor samlas vid Parker Center...
- Plundrare har förstört butiker... - Över 3600 bränder har brutit ut...
ÖVER 120 MORD BEGICKS I LONG BEACH MÅNADERNA EFTER RODNEY KING-UPPRORET.
GÄNGBRÅK OCH SPÄNNINGAR MELLAN RASER ÄR FLER ÄN NÅGONSIN.
UTDRAG FRÅN DAGBÖCKER TILLHÖRANDE ELEVER I RUM 203 PÅ WOODROW WILSON H.S.
I Amerika kan en flicka bli krönt till prinsessa för hennes skönhet och ynnest.
En aztekisk prinsessa väljs för hennes blod.
Eva, vad har Papi sagt åt dig?
För att slåss mot de som påstår att vi är sämre än de själva.
Som påstår att vi inte är lika vackra eller lika välsignade.
Det var första skoldagen och jag väntade på min far som skulle ta mig till bussen.
Jag såg kriget för första gången...
Det är polisen! Öppna!
De tog min far bara för sakens skull. Han var oskyldig, men de tog honom-
-för att han respekterades av mitt folk.
De kallade mitt folk för gäng, för att vi slogs för vårt Amerika.
Ställ dig upp!
När jag blev invigd i gänglivet blev jag den tredje generationen.
De slår dig så att du inte ska hoppa av.
De är min familj.
På Long Beach handlar allt om utseendet. Är du latinamerikan, asiat eller svart-
-kan du bli dödad när du lämnar huset.
Vi slåss för våra revir. Vi dödar varann på grund av ras, stolthet och respekt.
Vi slåss för det som är vårt.
De tror de vinner för att de slår mig, men de ska alla krossas inom kort.
Det har förklarats krig.
- Här är ditt kaffe. - Tack.
Jag tog med min lektionsplanering. Kan du ta en titt på den?
Här är klasserna du ska börja med. Förstaårsengelska, cirka 150 elever.
Vissa har precis lämnat lågstadiet. Vissa kommer att ha fotboja på sig.
Vi måste se över din lektionsplanering. Titta på deras betyg och ordförråd.
De här böckerna kommer att vara för svåra för dem.
Dessutom, krävs tre bussar för de flesta att ta sig hit, 90 minuter enkel resa.
Jag skulle inte ge dem för mycket läxor. Det skulle bara leda till massa övertid.
- Du var från Newport Beach, va? - Ja.
Synd du inte var här för två år sedan. Vi hade ett av de högsta medelbetygen.
Men sedan frivillig integration föreslogs har vi tappat 75% av våra bästa elever.
Det var därför jag valde Wilson faktiskt, jag tycker det som händer är spännande.
Min far var med i medborgarrättsrörelsen. Jag minns när jag tittade på-
-kravallerna i L.A. på TV. Jag funderade på att börja på juridikskolan då.
Jag tänkte: "När jag försvarar en unge i en rättssal är kampen redan förlorad".
Jag tycker den riktiga kampen ska äga rum här i skolan.
Det var en väldigt...
...genomtänkt fras.
Jag tycker du är en fantastisk och intelligent kvinna.
Men du är nybörjare som lärare. Jag måste var säker på att du klarar av det här.
Det gör jag. Jag vet att jag har mycket kvar att lära, men jag lär mig snabbt.
Jag vill väldigt gärna vara här.
- Pärlorna är underbara. - Tack. De är från min far.
Jag skulle inte ha på dem i skolan.
Älskling?
Vad är det?
Ser jag ut som en lärare?
- Hej. - Hej.
Vi sätter oss här.
Hej!
Tjejen, kan jag få lite pommes och en milk shake?
Jag heter Erin Gruwell. Välkomna till förstaårsengelskan.
Jag ger kärringen en vecka.
Låt se, Brandy Ross? Gloria Munez?
Alejandro Santiago?
Andre Bryant?
- Iva Benitez? - Eva, inte Iva.
- Jag måste gå på toaletten. - Se bara till att du tar en...
Ben Samuels?
- Den vita killen hoppas han kommit fel. - Jag måste ut här ifrån.
- Sindy Ngor? - Var det rätt?
- Jamal Hill? - Jösses, vad gör jag här?
Här finns folk från hela gettoklassen. Det liknar nån repris av Cops.
- Är du Jamal? - Ja.
- Du är inskriven i den här klassen. - Ja, och det är idioti.
Det här är särklassen. Det betyder att du är för dum.
- Säg det där igen. - Du hörde vad jag sa. Du ser, du är dum.
Jag hoppas inte du snackar om mig! Jag spöar skiten ur dig.
Varför ödslar du tid på att träna med dem i din två år gamla Nike-skor.
Ursäkta, skulle jag kunna få lite hjälp här inne?
Det här är Brian Gelford.
Han undervisar den främsta klassen.
- Hej, trevligt att träffas. - Trevligt att träffa dig med.
- Hörde att du var med om lite bråk. - Ja, det gick så fort.
Tappa inte modet. Om några år kan du undervisa de yngre.
Det är ett rent nöje. Men då är de flesta av dina elever borta ändå.
- Vad menar du? - Till slut struntar de bara i att komma.
Om jag sköter mitt jobb så kanske de ställer upp utanför dörren.
- Eller? - Visst.
- Fina pärlor. - Tack.
Fick jag bestämma så hade jag inte ens varit i här. Min övervakare hotade med-
-att de var antingen skolan eller lumpen.
Dumhuvud! Han tror att problemen på Long Beach inte påverkar mig här.
Min övervakare fattar inte att skolan är precis som i städerna, och städerna är-
-precis som fängelser. Alla uppdelade i sektioner beroende på var man är ifrån.
Där finns Lilla Kambodia.
Gettot, Wonder Bread Land. Och vi, Söder om gränsen, eller Lilla Tijuana.
Det är bara så det är, och alla vet det.
Förr eller senare kommer wannabes försöka klå upp dig och kräva respekt-
-som de inte förtjänar.
En stam glider sakta över till nån annans revir-
-utan respekt och gör anspråk på det som inte är deras.
En utomstående skulle aldrig se det, men vi kan känna det.
Något var på gång.
Tystnad. Låt oss ta en titt på första namnet på listan. Homeros.
- Homeros 'Odysséen'. - Jag känner till Homer Simpson.
Denna Homer är en antik grek, men kanske var han skallig precis som Homer Simpson.
Tystnad, tack.
- Mrs. Gruwell, han tog min väska! - Håll käften, ingen har rört din väska!
- Ge tillbaka hennes väska. - Jag gjorde inget.
Snälla stanna på era platser!
Alla elever måste genast återvända till sitt klassrum.
Hej, älskling.
Är allt bra?
- Är du säker på det här? - Det var inte som jag hade tänkt mig.
Säg inget till pappa. Förhoppningsvis har han inte sett nyheterna.
Hur är det på jobbet? Jag frågade din man.
- Bra. Jag är chef på it-avdelningen. - Jag trodde du var arkitekt.
- Det är han. Han tar bara en paus. - Och pengarna räcker för tillfället.
- Hur mycket tjänar du? 180 000 brutto? - Varför frågar du om du redan vet?
- Vad ska ni ha? - Du skulle kunna driva ett storföretag.
Istället oroar jag mig hela nätterna för att du är lärare på Attica.
Hur många gånger har jag lyssnat på dig om att demonstrera om civila rättigheter.
De är brottslingar. Läser du inte tidningen?
- De sa samma sak om Svarta Pantrarna. - Jag slår vad om att dina elever inte-
-vet vem Rap Brown eller Eldridge Cleaver var. Du slösar tid på de som inte bryr-
-sig ett skit om sin utbildning.
Det är sorgligt, men det är sant.
Jag är ledsen, jag kan inte hjälpa det.
- Är det här är bra nog för henne? - Ja, det tycker jag.
Säger hon att hon kan undervisa de här eleverna, så kan hon det.
Att säga att hon inte klarar det gör henne bara arg.
Vad gör det om han inte gillar ditt jobb?
Jag vet inte, jag brukar inte göra honom besviken bara.
- Jag hatar att vi inte har två handfat. - Kom in, du får plats.
Jag fattar inte att han tog upp min lön. Vad har hänt med honom?
Han var som Atticus Finch för mig när jag växte upp, och nu pratar han om löner?
Han har nog spelat för mycket golf. Jag tror han behöver göra något åt det.
Varför är inte att vara lärare tillräckligt bra för honom?
Bortsett från att om du gifter dig med mig så gör du honom aldrig besviken.
Han avgudar dig. Han tycker bara inte att jag är bra nog för dig, men det är lugnt.
Pappor är sådana. Jag blir säkert så med någon dag.
Oroa dig inte för att vara hans perfekta dotter. Du bor i vårt hus nu.
Eller ja, när vi hittar ett.
Eller när vi bygger ett. Med extra handfat.
Du är lärare för att du säger att du är det.
Jag har en idé. Vi ska tolka texter. Vilka gillar Tupac Shakur?
- Det är 2Pac. - 2Pac, förlåt mig. Räck upp händerna.
Jag trodde det skulle vara fler Jag har skrivit ut texten till sången.
Lyssna på frasen som står på tavlan. Det är ett exempel på ett rim.
Det han gör är väldigt sofistikerat och häftigt faktiskt.
- Tror du inte vi förstår 2Pac? - En vit tjej som lär oss om rap?
- Vad jag försökte göra... - Du vet inte vad du sysslar med, va?
- Har du varit lärare innan? - Alla lärare blir påsatta.
Det räcker Jamal!
Jag vill att du sätter dig längst fram.
- Va? - Kom igen.
Jag är trött på det här larvet i mitt klassrum.
- Undrade just när du skulle sluta le. - Byt plats med Ben.
- Jag kan inte sitta där själv. - Det går utmärkt.
Jag sitter inte nära honom. Jag sitter inte där ensam!
Alla flyttar till den här sidan. Du hit. Sindy och alla andra längst bak.
Kom igen, rör på er. Nu!
Stick tillbaka till Kina.
Ge fan i min bänk.
Är alla nöjda med sin nya platser?
Vart ska du gå?
Jag vill ha tillbaka mina pengar!
Den här skiten tog min pengar. Jag vill ha dem tillbaka.
Kom igen nu, vi sticker!
Paco var rädd. Han sa att jag inte kunde gå emot mitt eget folk, mitt eget blod.
Samma sak som min far brukade säga så många gånger. Endast jag såg Paco.
De andra var bortvända. Så jag visste att jag var tvungen att skydda honom.
Okej allihop, vi måste köra igång så att klasserna inte blir försenade.
Rektor Banning vill säga något angående gårdagens händelser.
Jag har pratat med polisen. Som ni kanske vet så var några av de inblandade-
-i gårdagens skottlossning elever här på Wilson.
Grant Rice är huvudmisstänkt. Ms. Gruwell, tydligen har en av dina-
-elever, Eva Benitez, indentifierat honom som skytten. Hon är huvudvittne i fallet.
Det ingår i vår policy att inte prata om det här i klassrummen. Tack så mycket.
Ja?
- Gloria, läs den första meningen här. - Varför just jag?
För jag vet att du älskar att läsa. Lägg ifrån dig tidningen.
"Odysseus hade ingen lokalsinne".
Ingen av de här meningarna är korrekta. Jag vill att ni skriver om meningarna-
-så att de blir grammatiskt korrekta på sidan fyra i er skrivbok.
- Jag saknar sidan fyra. Den är utriven. - Använd då nästa tomma sida.
Vad är det frågan om?
Vad är det? Ge mig den.
- Vad är det här? - Låt den vara bara.
Tycker du det här är roligt?
- Skulle det var roligt om det var du? - Det är det inte.
Stäng era böcker.
Vi kanske borde prata om konst. Tito har talang, eller hur?
Jag såg en sådan här bild på ett muséeum en gång.
Fast det var inte en svart man, utan en judisk man och istället för de stora-
-läpparna hade han en jättestor näsa. Som nosen på en råtta.
Fast det var inte en bild av någon särskild man, utan en bild av alla judar.
Dessa teckningar sattes ut i tidningar av det mest kända gänget genom tiderna.
Ni tror att ni vet allt om gänglivet. Ni är bara amatörer.
Ni är ingenting mot det här gänget. De var från början fattiga och arga-
-och alla andra såg ner på dem. Tills en man ville ge dem lite stolthet.
En indentitet och någon att skylla på. Ni tar över kvarter.
Det är ingenting mot dem. De tog över länder.
Vill ni veta hur? De rensade helt enkelt bort alla andra.
De rensade bort alla de ogillade, och alla de beskyllde sitt hårda liv för.
Detta är ett av sätten de gjorde det på. De satte ut dessa bilder i tidningarna.
Judar med stora, långa näsor. Svarta med stora, feta läppar.
De publicerade även vetenskapliga bevis på att judar och svarta var den-
-lägsta formen av människoarten. Judar och svarta var mer som djur.
Och för att de var som djur så spelade det ingen roll ifall de levde eller dog.
Livet skulle faktiskt var mycket bättre om de inte fanns till.
Det var så en förintelse startade. Det är alltså så ni tycker om varandra.
- Du vet ingenting, tjejen! - Nej, så du kan väl förklara för mig.
Jag förklarar inte ett skit för dig.
Vet du ens hur vi lever?
Vi var här först. Lägga av att snacka skit!
Menar du att om inte latinamerikanerna, eller kambodierna, eller de svarta-
-eller de vita, eller vem det nu är. Skulle allt var lättare för er då?
Det börjar med en teckning som denna, och slutar med att någon unge dör-
-utan att ens veta utav vad. - Du vet inte ett skit!
Du vet inte hur vi lider. Du vet inte vad vi måste göra.
Du visar ingen respekt för hur vi lever. Du håller oss här inne, och lär oss-
-någon gramatisk skit, och sen blir vi tvugna att återvända ut dit.
- Hur påverkar det du gör mitt liv? - Känner du dig inte respekterad?
För att bli visad respekt, måste du med visa respekt.
- Skitsnack! - Va?
Varför skulle jag visa dig respekt? För du är lärare? Jag känner inte dig.
Hur vet jag att du inte ljuger? Hur vet jag att du är en bra person?
Du får inte min respekt bara för att du är lärare.
Vita förväntar sig alltid respekt som om de kommer att få det gratis.
- Min hudfärg spelar ingen roll. - Allt handlar om färg.
Det handlar om att folk bestämmer vad du förtjänar, om att folk vill ha det de-
-inte förtjänar, och om att vita tror att de kan styra världen. Jag hatar vita.
- Hatar du mig? Du känner inte mig. - Jag vet vad ni kan göra.
Jag såg min vän skjutas av vita poliser, för att han stack ner handen i fickan.
Jag såg vita poliser bryta sig in hos mig och ta min far utan anledning-
-bortsett från att de kände för det. Bortsett från att de kan.
De kan för att de är vita.
Så jag hatar alla vita!
- Ben, har du något att säga? - Snälla, kan jag få komma här ifrån?
Sluta bete dig som att du förstår oss, och forsätt bara med din barnpassning.
- Tror du det handlar om det? - När man tar en titt på världen-
-så ser man inga som jag med mycket pengar, såvida de inte är-
-rapartister eller basketspelare. - Om du inte kan något av det då?
Inte är det detta i alla fall.
- Tror ni att ni kan ta studenten så här? - Jag tog mig till gymnasiet.
Jag är glad om jag överlever tills jag är 18. Vi tar studenten varje dag-
-för vi är inte rädda att dö för varann. Dör du för dina egna, dör du med respekt.
Du dör som en krigare.
- Ni får alltså respekt när ni dör? - Ja!
Vet du vad som händer när du dör?
Du kommer att ruttna bort. Folk kommer leva vidare, och glömma allt om dig.
Och när du ruttnar, spelar det då någon roll om du var en äkta gangster?
Du är död.
Och ingen kommer vilja minnas dig, för allt du lämnar kvar är det här.
Räcker du upp handen?
Det du nämnde förut, förtinelsen?
- Förintelsen, ja. - Vad är det?
Räck upp handen om ni vet vad förintelsen är för något.
Räck upp handen... om någon i detta rum har blivit beskjuten.
- Den här då? Vi diskuterade förintelsen. - Nej, de kommer inte kunna läsa den.
- Vi kan väl försöka. - Titta på deras läsbetyg.
Om jag ger de här böckerna till dina elever, så får jag aldrig tillbaka dem.
De här då? Romeo och Julia. Det är en fantastisk gänghistoria.
Nej, inte böckerna. Den här får de. En förkortad version av Romeo och Julia.
Men titta hur de behandlar dem. Se hur förstörda de är. De ritar i dem...
- De förstår varför de får dem här. - Jag har inte råd att köpa-
-nya böcker till varje termin. - Vad ska jag göra? Köpa böckerna själv?
- Det skulle vara bortkastade pengar. - Finns det nån annan jag kan prata med?
- Förlåt? - Jag förstår bara inte...
Tycker styrelsen att det är bra att böckerna ligger här till ingen nytta.
Jag ska förklara...
Det kallas nivåbaserad ledning. Det betyder att jag och rektorn-
-har fått befogenhet att ta beslut som dessa utan att blanda in styrelsen-
-eftersom de har större problem. Förstår du hur det fungerar nu?
Förlåt, jag menade inte gå över dina befogenheter. Det skulle jag aldrig göra.
- Jag vet inte hur jag ska få dem läsa. - Du kan inte få någon att vilja läsa.
Det bästa du kan göra är att förska lära dem lite disciplin.
Det skulle vara ett otroligt genombrott för dem.
Du känner ju Margaret bättre än mig, skulle jag kunna få lite stöd från dig?
Jag tycker verkligen att berättelser som Anne Franks dagbok och...
De skulle vara perfekt för dem, och hon verkar inte förstå-
-att de själva kan relatera till dem.
Absolut, det är en omfattande historia. Jag menar, Anne Frank och Rodney King-
-är ju i princip samma person.
- Driver du med mig? - Ja. Herregud, lyssna på vad du säger.
Hur kan du jämför dem med Anne Frank? De gömmer sig inte. De åker runt med-
-automatvapen. Det är jag som inte kan gå utan för min dörr på kvällarna.
- Är det deras fel? - Det här var en toppskola innan de kom.
Se vad de har gjort med den. Är det rätt att...
...att de elever som vill lära sig ska behöva lida för att deras skola-
-blivit någon slags ungdomsvårdsskola för att ungar som inte vill vara här-
-och inte borde vara här, blir tvingade att vara här av de som bestämmer?
Integration är ett skämt. Lärare kan inte säga så utan att kallas för rasist.
Snälla, sluta med din välgörenhet. Du är böra löjlig.
Du vet ingenting om de här eleverna.
Och du har inte rätt att döma lärare som måste överleva det här stället.
Vi ska leka en lek. Jag lovar, den är jätterolig.
Det är bara att välja mellan att läsa eller ett leka den här leken.
Den kallas "linjespelet". Jag kommer ställa en fråga-
-och om den stämmer in på er ställer ni er på linjen. Sen går ni tillbaka igen.
Första frågan, hur många har Snoop Doggs senaste skiva?
Gå tillbaka igen.
Nästa fråga, hur av er många har sett Boyz'n the Hood?
Nästa fråga, hur många av er bor i slummen?
Hur många känner någon som suttit på ungdomsanstalt eller i fängelse?
Hur många har själva suttit på ungdomsanstalt eller i fängelse?
- Räknas flyktingläger? - Det avgör du själv.
Hur många vet var man kan få tag på droger?
Hur många känner någon gängmedlem?
Hur många är själva gängmedlemmar?
Det var en dum fråga, eller hur?
Det är inte tillåtet i skolan. Förlåt att jag frågade. Det var dumt.
Här kommer en lite mer allvarlig fråga.
Ställer på linjen om ni har förlorat någon vän på grund av gängvåldet.
Stanna kvar om ni har förlorat mer än en vän.
Tre...
Fyra eller fler...
Nu visar vi dessa personer lite respekt genom att vi säger deras namn.
Tack så mycket.
Jag har något till er.
Alla har sin historia, och det är viktigt att du berättar den för dig själv.
Varje dag ska ni skriva i de här. Ni kan skriva vad ni vill. Om något som hänt-
-händer eller ska hända. Du kan skriva som i en dagbok, sånger, dikter-
-bra eller dåliga saker. Men ni måste skriva något varje dag.
Ha alltid en penna nära, man vet aldrig när man finner inspiration.
Det här kommer inte betygsättas. Jag kan ju inte betygsätta sanningen, eller hur?
Jag kommer inte läsa det, bara skumma igenom för att se ifall ni skrivit något.
Om ni vill att jag ska läsa det så finns det ett skåp här borta.
Det kommer vara öppet under lektionerna så att ni kan lämna in det ni skrivit.
Efter varje lektion så låser jag skåpet.
Ni kan komma fram en och en och... hämta era böcker.
När ni känner er redo.
Eva avvaktar, men jag vet att hon vill vara med. Hon är bara så envis.
Den som verkligen förvånade mig var Brandy som hämtade sin bok först.
- Älskling, sätt dig. Jag flyttar detta. - Jag kan stå. Då åker maten rakt ner.
- Hur länge till ska du hålla på? - Jag vet inte. Vill du hjälpa till?
- Nej, jag är värdelös på att måla. - Men du är ju arkitekt.
- Okej, jag vill bara inte. - Vad är det? Är något på tok?
Nej, det är inget.
Jag vill verkligen höra allt det här. Det är bara det att...
...det känns som vi alltid bara pratar om jobb hela tiden.
- Så vad gör ni på jobbet? - Inget. Vill inte prata om det heller.
Jag vill bara umgås här hemma. Jag vill vara med min skolfröken.
Jag har alltid haft fantasier om att bli kvarhållen i skolan.
- Jag lämnade kvar min skitiga tavelsudd. - Är alla lärare så här engagerade?
Jag vet inte men jag försöker ta reda på det. De andra pratar inte med mig.
- Jag vill bara... - Jag är snart klar.
- När är du klar? - Snart. Jag lovar.
Tack för att ni kom. Susan är en fantastisk elev.
Tack så mycket, Jim. Jag uppskattar att ni kom.
Kör försiktigt.
I alla krig finns en fiende.
Jag såg min mor bli halvt ihjälslagen.
Och såg blod och tårar strömma ner för hennes ansikte.
Jag kände mig hjälplös, rädd och vansinnig på samma gång.
- Stanna där, Brandy. Ta hand om barnen! - Ge hit mina pengar!
Jag kan fortfarande känna smärtan från bältet mot min rygg och mina ben.
När han inte hade råd med hyran, släppte han oss på gatan och pekade mot marken.
"Välj en plats", sa han.
Clive har stöttat mig många gånger. Vi var som en, han och jag. En armé.
- Den är tung. - Ja.
Ingen kommer ge sig på oss nu. Men vi måste öva för den är kraftfull.
Skjuter du så...
Jag satt där tills polisen kom.
Men när de kom så var det enda de såg en kropp, en pistol, och en nigger.
Jag hamnade på ungdomsanstalt. Första natten var värst.
Fångar som slog mot väggarna, viftar med sina gängtecken och skriker vem de är.
Jag grät första natten. Ingen ska någonsin få veta det.
Jag spenderade de närmsta åren i en cell, tänkandes på när jag skulle få komma ut.
Min bror lärde mig hur det är att vara ung och svart. Gör vad som krävs.
Lära sig att sätta gränser. Vart du kan vara, och var du inte vara.
Lära sig tiga. Fel ord och du är död.
I mina ögon ser du en älskande flicka. I mitt leende ser du inget fel.
Lyfter du på tröjan, ser du blåmärkena. Varför blev han så arg?
Vid 16 års ålder har jag sett fler lik än en begravningsentreprenör.
Varje gång jag lämnar huset, riskerar jag att bli skjuten.
För utomstående är det bara ännu en död kropp på gatan.
- De vet inte att han var min vän. - Under kriget i Kambodia blev min far-
-av med all sin värdighet. Ibland försöker han skada mamma och mig.
Jag måste försvara min familj.
Jag valde godis då jag hörde pistolskott. Jag tittade ner och fick se min vän-
-skjuten med blod rinnandes från ryggen och munnen.
Dagen därpå, blev jag tagen med en pistol jag hittade i en gränd hemmavid.
Jag vet inte ens hur kriget startade. Det är bara två sidor som jävlas.
Vem bryr sig om hur det startade?
Jag är min fars dotter, och jag gör allt för att försvara mina egna.
Ingen bryr sig om vad jag gör. Varför ska jag komma till skolan?
Mina vänner är soldater på gatan. De slåss för sina liv.
Jag hatar den kalla känslan av en pistol mot min hud. Den får mig att rysa.
Det är ett galet liv du aldrig kommer ur.
Varje gång jag gör någon till medlem i gänget, är det ännu ett dop.
De ger sitt liv, vi ger dem ett annat.
Jag har förlorat många vänner i ett oförklarat krig. För oss är det värt det.
Riskera livet genom att undvika kulor och skjuta.
Det är värt det.
Mr. Gruwell? Ert bord är klart. Följ mig.
Jag vet inte vad jag ska göra. Jag är ingen socialarbetare.
De här ungarna är 14-15 år, och det är bra om de överlever dagen.
Och jag ska undervisa dem?
Lyssna på mig. Du ansvarar inte för deras liv utanför klassrummet.
-Gör bara så gott du kan. - Hur? Ledningen ger mig inga resurser-
-inga böcker, ingen support. Så vad ska jag göra?
Fullfölj din plikt terminen ut, men föreslå en annan befattning.
Erfarenhet leder till framgång. Så skaffa dig lite mer erfarenhet.
Men kom ihåg att det bara är ett jobb.
Passar det dig inte så skaffa ett annat.
- Ska du sälja BH:ar på varuhuset? - Det är bara på deltid.
Jag har lite problem att skaffa böcker till eleverna. Med lite extrapengar-
-kan jag göra mer som jag vill. Och du kan spela tennis med Evan efter jobbet.
Låt se ifall jag fattat det hela rätt. Du ska jobba för att betala ditt jobb.
Det är bara tillfälligt. Ju mer eleverna lär sig, desto mer hjälper skolan mig.
Jag får personalrabatt. Visst är det bra? Vill du ha en ny TV?
Ja.
Ursäkta, får man mängdrabatt ifall man beställer många böcker?
De här böckerna är helt nya
Lyssna allesammans.
Enda problemet med den här boken är att den innehåller våld så ni kanske inte-
-får läsa den som en del av läroplanen. Jag ska göra mitt bästa för att få lov.
Det har varit lite svårt att få deras uppmärksamhet. Den enda de hatar-
-mer än varandra är mig. - Du har du ju i alla fall förenat dem.
Vad kan jag hjälpa dig med?
Jag vill jobba vidare med dem, och jag behöver stöd från någon i ledningen.
Det får du ta upp med din avdelningschef och din rektor.
- Jag kan inte bli inblandad. - Min rektor är inte så stödjande.
- Du måste hitta ett sätt att lösa det. - Jag vill prata med någon med makt.
Det finns ett system som är baserat på åratal av att sköta undervisning.
- Du måste följa systemet. - Nej, det tänker jag inte göra.
Du, jag försöker bara göra mitt jobb.
Vad är det för mening med programmet om de som klarar sig knappt kan läsa?
Jag tvingade fram det programmet.
Programmet förvarar bara barnen tills de är gamla nog att försvinna.
Jag uppskattar din avsikt, men det finns inget jag kan göra klass för klass.
Varför ska de komma hit när de vet att vi bara ödslar vår tid?
Vi säger åt dem "skaffa en utbildning". Sen säger vi "ödsla inte resurser".
Jag tänker på utflykter. De flesta av dem har inte varit utanför Long Beach.
De har inte fått tillfället att vidga sina vyer om vad som finns där ute.
Och de hungrar efter det. Jag vet det. Och det är ett belöningssystem.
De får inget innan de har förtjänat det genom att klara av sina studier.
Om budgeten inte räcker till böcker, kommer hon inte godkänna utflykter.
Jag fixar fram pengarna. Jag vill bara veta att jag inte stöter på motstånd.
Jag vill inte lova något jag inte kan hålla. Det bevisar bara att de har rätt.
Jag menar bara att Campbell inte behöver veta om det här.
- Du är portvakt på Marriott? - Bara över helgerna.
Du spelar tennis med Evan på lördagar. Du kan spela golf med pappa på söndagar.
Bonusen är att jag får rabatt på alla Marriotts hotell över hela världen.
Jag har hört många jobbtitlar men din måste vara ett ny.
- Deltidsjobbet var ju bara tillfälligt. - Jag vet inte hur länge bara.
Om jag sa nej då? Jag vill inte att du har tre jobb.
Jag kan få det att funka Scott.
Du kan göra vad du vill! Det är bara det att... Du frågade inte ens mig.
- Jag försöker bara göra mitt jobb. - Genom att skaffa två till?
Jag förstår inte Erin.
Det är dags att vi lever våra liv, medan vi är unga, innan vi skaffar familj.
Det är kanske ett bra tillfälle för dig att börja skolan igen och få din examen.
Skulle inte det vara bra?
Vad?
Inget.
Jag meddelar dig senare. Jag har bokat ett möte med Hem och Skola nästa vecka.
Det borde inte vara några problem.
- Underbart att se dig, Paula. - Kul att se dig med.
Rektor Banning pratade med dr Cohn från skolstyrelsen. Ni ska på en utflykt?
Ja, men det är över helgen, så det påverkar inte några prov.
Jag vet att du är upptagen och jag ville inte störa dig då jag betalar själv.
- Jag kommer strax. - Å nej. Nej, nej, nej. Erin?
- Sätt dig i bilen igen. - Pappa, han bor precis här.
Jag hämtar honom. Sätt dig i bilen och lås dörren.
- Vad hetar han? - Andre Bryant.
Sen farsan stack kan inte morsan titta på mig eftersom jag ser ut som pappa.
Med brorsan i fängelse ser hon på mig och tror att jag kommer sluta där med.
Hon ser mig inte. Hon ser mig inte alls.
Jag går ut.
- Vart ska du? Jag behöver dig. - Jag kan inte. Jag måste göra en grej.
Jag gör det i natt. Jag måste göra en grej och jag kan inte släpa det med mig.
Glöm det, jag ber någon annan. Jag kan inte vänta hela dagen på dig.
- Hörde att brorsan din fick livstid. - Nej, den andre erkände.
Till vem? Din bror?
Är du Andre?
Hur är läget?
- Vad? - Spänn fast bältet.
Du med, unga dam.
- Har ni varit till Newport Beach innan? - Ja, på vägen till Paris förra året.
Paris.
Jag tog med något åt dig.
Det är en bra bok. Jag läste den i skolan. Den handlar om en gängmedlem-
-och jag tänkte att du kanske ville läsa den.
Vad sa försvarsadvokaten?
Han sa åt mig vad jag skulle säga när jag skulle vittna.
Jag är stolt över dig.
Ingen är oskyldig. Ingen.
De har gjort det så många gånger och sluppit undan
Det handlar inte om vad som hände eller inte hände.
I krig måste du njuta av dina segrar när du kan för du kan snart förlora.
Men om du segrar tillräckligt ofta...
...kommer du vinna en dag.
I början av turen fick vi ett kort med en bild på ett barn.
Man kunde lista ut vilka de var och vilket läger de skickades till.
I slutet av turen fick man veta om de överlevt.
Jag fick en liten tjej från Italien.
Tito, din keps.
Kristallnacht, kallade dem det. Kristallnatten.
Hundratals synagoger brändes.
Mer än 7000 judiska affärer förstördes.
Över 100 judar dödades.
Ett litet barnhem i Isieux, Frankrike.
Bland barnen som fördes till Birkenau fanns elvaåriga Liliane Berenstien-
-som innan hon togs, lämnade ett brev till Gud.
Min lilla kille dog. Han hoppade av tåget och de dödade honom.
Jag vet inte varför det besvärar mig så.
Jag har sett döden hela mitt liv.
Men den lilla pojken vara bara fem.
Fröken G bjöd oss på middag på hotellet som hon jobbar på.
Hon bjöd in överlevare från Förintelsen för att träffa oss.
Där fanns Elisabeth Mann.
Jag hade mina föräldrar, min syster och mina två bröder.
Gloria Ungar.
Om någon av er har sett någon med ett nummer på armen så är de de lyckliga.
De som blev tatuerade när vi kom till Auschwitz, fick arbeta som slavar.
Inte de andra, bland annat min familj.
Så vi rymde, en del av oss ungar.
Jag var vid den tiden 11 år.
Eddie Ilam.
Vart vi skulle visste jag inte, men jag kom ihåg ett ställe där jag hade bott.
När jag kom dit, var alla judar borta.
Jag var i det värsta lägret. Jag var i Auschwitz.
Och Renee Firestone.
När jag kom dit förde de genast bort mina föräldrar.
Min lillasyster, som då var 14, stannade hos mig ett litet tag.
Senare separerade de oss också.
Hon förlorade hela sin familj i lägret.
Hon kom till det här landet med fyra dollar i fickan och ett nyfött barn.
Jag glömmer dem aldrig.
Jag kan inte tro att fröken G gjorde allt detta för oss.
Hej älsklig! Vi är fortfarande på restaurangen om du vill komma förbi.
Vi har inte beställt in efterätten än och barnen har så kul.
Du måste se dem.
Om du kommer hem snart, kom hit. Klockan är bara 21.30.
Vi ses senare. Älskar dig. Hej då!
Jag saknar min mammas...
Ni hade hela sommaren att läsa den här boken.
Jag tänkte det skulle vara bäst att börja med Victora-
-för att få ett svart perspektiv.
Victoria?
Har jag en stämpel i pannan som säger: "Språkrör för de svartas rättigheter"?
Hur ska jag veta de svartas perspektiv på Purpurfärgen?
Om jag inte byter klass, kommer jag gör honom illa.
Läraren behandlar mig som jag är alla svartas Rosetta Stone.
Va? Svarta lär sig att läsa, och alla kommer mirakulöst till samma slutsats?
Då beslutade jag mig för att kolla upp en kompis engelskaklass.
- Hur har din sommar varit? - Kanon.
Du är fortfarande vit, ser jag.
Okej, allihop. Är ni redo?
Hej G.
EN SKÅL FÖR FÖRÄNDRING.
Okej, flickor och pojkar, lyssna. Det här är vad jag vill att ni ska göra.
Jag vill att var och en av er tar ett steg fram och tar en av de här väskorna-
-som innehåller de fyra böcker som vi ska läsa den här terminen.
Det är väldigt speciella böcker, och de påminner alla på något sätt, om er.
Men innan ni tar böckerna vill jag att ni tar ett glas med cider-
-och jag vill att alla utbringar varsin skål.
Vi ska alla skåla för förändring.
Vad jag menar är att, från den här stunden-
-ska ingen säga åt er "ni kan inte".
Alla skäl ni har till att saker och ting inte kommer att förändras försvinner.
Och den ni var innan idag har haft sin tur. Nu är det er tur.
Är ni redo för att festa?
- Sluta upp med det där. - Vad är det som händer?
Jag har haft kille sen jag var typ 11.
- Jag tror dig. - Håll käften.
Alla har trott att jag ska bli med barn innan jag blev 16 och hoppa av skolan.
Som min mamma.
- Det kommer inte hända. - Ingen lyssnar på en tonåring.
Alla tror att man är lycklig bara för att man är ung.
De ser inte de krig vi uthärdar varje dag.
En dag kommer mina krig att vara slut. Och jag kommer inte att dö.
Jag kommer inte acceptera att de behandlar mig illa.
Jag är stark.
Min mamma sparkade ut mig när jag blev med i ett gäng.
Men jag vill gärna att hon får se mig ta studenten. Jag vill gärna bli 18.
Fröken G? Kan jag läsa något ur min dagbok?
Självklart.
- Vem är han? - Han har alltid gått med oss, idiot.
- Vad heter han? - Jag vet inte.
Den sommaren var den värsta sommaren i mitt korta liv.
Allt började med ett telefonsamtal.
Min mamma tiggde och bad, ville har mer tid, som om hon kämpade för sitt liv.
Hon höll mig så tätt hon kunde och grät.
Hennes tårar träffade mig som kulor, och sa att vi blev vräkta.
Hon bad mig förlåta henne. Jag tänkte: "Jag har inget hem".
"Jag skulle ha önskat mig något billigare till jul".
Dagen vi skulle vräkas väcktes jag av att någon knackade på dörren.
Polisen var där för att göra sitt jobb.
Jag tittade upp mot himlen, väntade på att något skulle hända.
Min mamma har ingen familj att vända sig till, tjänar inga pengar.
Varför gå till skolan och få bra betyg om jag är hemlös?
Bussen stannade utanför skolan. Jag ville kräkas.
Jag har förra årets kläder, gamla skor och taskig frisyr.
Jag trodde att de skulle skratta åt mig.
Men jag träffade två kompisar som gick i min engelskaklass förra året.
Då slog det mig. Gruwell, min tokiga engelskalärare från förra året är den-
-enda som fick mig att känna hopp.
När jag pratade med kompisar om utflykter började jag känna mig bättre.
Jag fick mitt schema, första lektionen är i rum 203, med fröken Gruwell.
Jag gick in i rummet och kände att mina problem inte var lika viktiga längre.
Jag är hemma.
Ja, det är du.
Men du är en hedersstudent.
Om du flyttar till fröken Gruwells klass, tänk på hur det påverkar ditt betyg.
Det spelar ingen roll för mig. Mitt betyg förblir det samma.
När jag kom till den här skolan hade jag VG i snitt.
När jag sökte till avancerad engelska och matte sa man att det skulle vara-
-bättre om jag var i en svart klass.
Nu, när jag kommit in, sa min lärare-
-"Det är inte varje dag man ser en svart student här". Som om jag inte märkt det.
När jag frågade en annan lärare varför vi inte läser mer svart litteratur, sa hon-
"Vi läser inte svart litteratur på grund av all sex, droger och svordomar"!
Det hade räckt med "Det är olämpligt".
Erin kan inte gör det! Hedersstudenterna är mina.
- Hon har ingen rätt att undervisa dem. - Eleven begärde det.
Och Gruwell har Cohn som i en liten ask.
Det som irriterar mig är att de bråkar, bryter mot lagar och förstör skolan.
Och ändå ser vi dem som speciella. Vi belönar dem som...
Jag förstår bara inte vad det lär dem.
Hej! Ursäkta jag är sen.
- Har du ätit? Är du hungrig? - Vilken fråga ska jag svara på först?
Jag har ätit. Jag är inte hungrig.
Något väldigt häftigt hände idag. Jag fick en hedersstudent.
Är det inte underbart? Hon begärde faktist min klass.
- Klarar du att undervisa en henne då? - Vad menar du?
Du är van att undervisa dina elever. Kan du undervisa någon som är smart?
- Självklart kan jag det. - Men du har inte gjort det innan?
Du lär ju inte ut samma som alla andra.
- Mina elevers betyg är upp till G. - Ja, men det ju bara enligt dig.
- De lär ju sig inte samma som andra. - Som andra? Det gör de visst.
De läser Anne Franks dagbok. De lär sig att skriva och skaffar ett ordförråd.
Okej. Jag ber om ursäkt.
Gratulerar.
- Vad är det för fel på dig? - Du sa att jag var arkitekt på festen.
Och att mitt jobb bara är tillfälligt. Sluta med det. Jag gillar mitt jobb.
- Du sa att du ville bli arkitekt. - Ja, innan vi gifte oss.
Så jag ska gå i skolan igen nu i två år och praktisera i tre? Jag blir över 40.
- Jag trodde du ville bli arkitekt. - Vad jag vill spelar ingen roll.
Varför inte?
Att skriva dagbok är en konstig erfarenhet för någon som mig.
Inte för att jag aldrig skrivit något förut, utan för att jag inte förstår att-
-någon skulle vara intresserad av att läsa om en 13-årings tankar.
Fruktansvärda saker händer utanför. När som helst på dygnet.
Fattiga hjälplösa människor slits från sina hem. Familjer splittras.
Kan jag bara vara mig själv, är jag nöjd.
Jag är en kvinna med inre styrka och mycket mod.
Om Gud låter mig leva ska jag åstadkomma mer än min mamma.
Anti-judiska åsikter spreds snabbt.
Judar måste bära en gul stjärna. Judar måste lämna in sina cyklar.
Judar förbjöds åka spårvagn och bil.
Judar förbjuds besöka teatrar, biografer och andra nöjesställen.
Judar får inte medverka i sporter. Tennisbanor och hockeyrinkar är förbjudna.
Jag kan inte beskriva hur hemskt det är att inte få gå ut.
Jag är hemskt rädd att vi ska bli upptäckta och skjutna.
Ingen kan hålla sig utanför. Hela världen är i krig.
Och även om de allierade vinner mark, så ser man inget slut på det.
När ska Anne röja Hitler ur vägen?
Du vet. Döda honom?
Det är Anne Franks Dagbok, inte Die Hard.
Fortsätt läsa.
Vi pratade om de mest privata saker, men inte om det som ligger närmast hjärtat.
Jag förstår mig inte på Peter.
Är han ytlig? Eller är det hans blyghet som håller honom tillbaks, även med mig?
- Kommer Anne och Peter bli ihop? - Det säger jag inte.
Det är omöjligt för mig att bygga mitt liv av kaos, lidande och död.
Jag ser världen förvandlas till vildmark.
Jag känner miljoners lidande, men jag känner att det kommer bli bättre.
- Eva, vad är det? - Varför sa du inte att hon dör?
Varför sa du inte att hon fångades? Jag hatar dig och den här boken.
Om hon dör, hur går det för mig? Vad säger du om det?
- Anne Frank dog, men hon... - Jag fattar inte att de hittade henne!
Det är ska inte hända. Det är inte rätt.
Jag pratar inte med dig.
Du pratar omkring mig. Det är samma sak.
Du förstår, för mig är hon inte död. Hur många som du känt har dött?
- För många för att räkna. - Hur många har du läst en bok om?
Har du sett dem på TV eller i tidningen? Det är därför den här boken är så bra.
Hon var i din ålder. Anne Frank förstår vår situation, min situation.
Och hon Miep Gies, som hjälpte till att gömma dem? Jag gillar henne.
- Jag har lånat alla böcker om henne. - Du använde ditt lånekort?
Nej.
Lyssna. Marcus har gett mig en idé.
Istället för att skriva en bokrapport ska ni skriva ett brev till Miep Gies-
-kvinnan som hjälpte gömma familjen Frank. Hon lever någonstans i Europa.
Jag vill att ni talar om hur ni känner för boken. Berätta om era erfarenheter.
Men jag vill att breven är perfekta så ni får skriva det mer än en gång, okej?
- Kommer hon att läsa breven? - Det är en skoluppgift. Jag läser dem.
- Hon borde få läsa dem. - Kan du ordna det, G?
- Hon kan komma hit och berätta. - Ja, vi kan ha en stor middag igen.
Hör ni! Hon är gammal.
Jag vet inte hur man kontaktar henne, eller om hon reser. Det kommer bli dyrt.
Vi kan samla in pengar.
G? När Miep Gies kommer, kan jag få eskotera henne in?
Restauranger i Long Beach anordnar insamling till studenter.
Fem dollar.
Hej, jag försöker få nummret till Anne Franks stiftelse i Basel, Schwiez.
Vad ska den offentliga skolan betala för, om inte studenterna?
Kathartisk skrivkurs över studenernas liv.
Studenter från Wilson har dansuppvisning för samla in pengar åt gästföreläsare.
Kom in, Margaret.
Kvinnan som gömde Anne Frank besöker Wilson High.
Välkommen till Wilson, Miep Gies.
G har skickat våra brev ända till Amsterdam till Miep Gies.
När hon bestämt sig för något finns det inget som kan stoppa henne.
Efter vi samlat in pengar för att flyga henne till Long Beach, stod hon där.
Men hon var mindre än jag hade väntat mig.
Belöningen för en jude var 2 dollar.
Desperata personer pratade med Gestapo.
4 augusti sprang de in på mitt kontor.
En man riktade sin pistol mot mig och sa: "Inte ett ljud. Inte ett ord".
Sen gick det direkt upp på vinden. Jag kände mig så hjälplös.
Jag kunde höra Anne skrika. Jag sprang tillbaka till mitt hus.
Jag letade efter ett örhänge, krimskrams, vad som helst som jag kunde muta dem med.
Jag tog allt ihop med mig tillbaka.
Soldaten tog fram sitt vapen och satte det mot mitt huvud.
Man kunde skjutas eller skickas till läger för att ha gömt en jude.
En annan soldat kände igen min dialekt. Han var österrikare, liksom jag.
Men jag hade adopterats av en holländsk familj. Han bad att jag skulle få gå.
Jag kommer aldrig att glömma fjärde augusti.
Och jag tänker på Anne Frank.
Ja?
Jag har aldrig haft en hjälte förut. Men du är min hjälte.
Å nej, unga man. Jag är ingen hjälte.
Jag gjorde det för att det var det rätta att göra. Det är allt.
Vi är alla vanliga människor.
Men även en sekreterare, hemmafru eller tonåring-
-kan, på sina egna sätt, tända ett ljus i ett annars mörkt rum. Förstår ni?
Jag har läst era brev, och er lärare berättade för mig om era erfarenheter.
Ni är hjältarna.
Ni är hjältar varje dag.
Era ansikten finns för alltid i mitt hjärta.
Är du hungrig?
- Vet du vad du ska säga i domstolen? - Jag vet vad jag måste säga.
- Du vet hur det är? - Ja, det vet jag.
Och att mannen som satte din pappa i fängelse visste att han var oskyldig.
Men, du vet...
Han bara...
...skyddade sina egna.
Vad i helvete begär folk av mig?
Mamma.
Vad gör du här?
Jag vill komma hem. Jag vill inte leva på gatan längre. Jag är ledsen.
Jag vill ändra mig. Men jag behöver hjälp.
Jag behöver dig, mamma.
Jag behöver dig.
- Vid vilken tidpunkt var det? - Jag sa ju det, strax efter 21.
Och du såg tydligt den anklagade, Grant Rice, i affären?
- Jag sa ju att han spelade arkadspel. - Vad hände sen? Vad såg du?
Han blev arg när han förlorade spelet, sen började han skrika och hota alla.
Han hotade alla? Hotade han dig?
Nej, han som har affären.
- Han ville ha sina pengar tillbaka. - Vad gjorde affärsinnehavaren då?
Skrek tillbaka. De bråkade. Han slog ner något och försvann.
Vad hände sen? Vad såg du?
Jag såg...
Paco gjorde det.
Paco dödade killen.
För det du gjorde idag borde du vara död. Men på grund av din pappa lever du.
Men för oss är du död.
En vacker dag får du veta hur en förädare får lida.
Min pappa kommer inte prata med mig mer.
Och jag måste ligga lågt ett tag.
Jag kommer bo med min faster.
Hon bor ännu längre bort...
Så jag undrade bara om jag skulle kunna-
-stanna ett tag med dig.
Så jag kan göra klart läxorna. Det är för sent när jag kommer hem.
Du kan stanna så länge du vill.
Jag kan till och med köra dig till din faster om det blir för sent.
Överdriv inte nu, G.
Jag tror att jag har din färg.
Kom förbi portvakten på vägen ut så ska jag visa dig vägen.
Sluta! Det räcker!
Ni får tre sekunder.
...retade upp och provocerade dem till våldsamma handlingar.
1961 reste en grupp med blandade raser till södern med buss-
-för att utmana segregationen.
Svarta satt fram, vita där bak.
De blev attackerad med eldbomber, men de fortsatte.
I Montgomery, Alabama, erbjöd sig Jim Zwerg att stiga av först-
-fast han visste att en mobb väntade.
Han slogs nästan till döds medan de andra gick av bussen.
Den sortens mod är för mig otroligt.
Jag var rädd för att bara gå i den här klassen, och jag skämdes-
-för jag har alltid varit den dumma ungen i skolan, även bland vänner.
Men inte längre. Jag måste ha något slags mod för jag stannade kvar.
Jag stannade.
Ledsen att jag är sen. Jag körde hem barnen. Jag ville inte att de tog bussen.
Du kommer inte tro vad som har hänt.
Jag är så trött. Det är så sött. De vill aldrig gå hem.
Vi har så trevligt tillsammans. Jag ska ta en dusch.
Om du tar ett glas till kommer du få huvudvärk.
Din väskor är packade och du tror att vinet kommer ge mig huvudvärk?
Varför gör du det här? För att jag inte gett dig tillräckligt med uppmärksamhet?
Nej, det är inte det.
Jag... jag känner att jag lever ett liv jag inte valt.
Erin, det är bara... Det är för jobbigt.
Ditt liv är för jobbigt?
Jag tycker att det du gör är ädelt. Och det är bra. Jag är stolt över dig.
Det är jag.
Men jag vill inte må dåligt av mitt liv.
Jag vill inte få dig att må dåligt. Jag planerade inte att bli ansvarig för dem.
Vem frågade dig? De är inte dina ungar.
Varför måste jag bli tillfrågad?
Jag kom på vad jag ska göra och jag älskar det.
När jag hjälper barnen, ger deras liv en mening, blir hela mitt liv meningsfullt.
Hur ofta händer det?
- Vad behöver du mig till då? - Du är min make.
Varför kan du inte stödja mig och vara en del av det, som fruar gör?
För att jag inte kan vara din fru.
Jag önskar att det inte lät så fult.
Erin? Om du måste välja mellan oss...
...och klassen, vad skulle du välja?
Om du älskar mig, hur kan du ställa en sådan fråga?
Erin, titta på mig.
Det här är allt som funnits för mig.
Jag är inte ett av barnen. Jag har inte mer potential.
Du vill inte vara här, för om du fick hade du vara i klassrummet varje kväll?
Det är inte sant. Jag vill vara här med dig. Jag älskar dig.
Du älskar tanken av mig.
Men det är en bra tanke.
Jag vet.
Pappa? Hej.
Jag försökte faktist ringa någon annan men ringde dig automatiskt. Ursäkta.
Jag ringer dig i morgon. Jag måste ringa nu.
G tvingade oss läsa Tolv Arga Män.
Den handlar om en jurymedlem som ändrar de andras åsikt. Den fick mig känna hopp.
14.00 idag fick min bror sitt straff.
Den advokat som utsetts, trodde förmodligen att han var skyldig.
Jag insåg att det bara var en bok. Min bror fick mellan 15 år och livstid.
Rättvisa betyder inte att de onda åker dit, bara att någon gör det.
Så nu har du tid?
- Vet någon här vart Andre är? - Jag såg honom inte på bussen.
- Kommer vi att ha samma rum nästa år? - Jag vet inte. Ni går ju i trean då.
- Vad menar du? - Jag undervisar bara de två första åren.
Så du menar att vi inte kommer ha dig nästa år?
Jag undervisar inte treor. Jag trodde ni visste det.
- Du vill inte undervisa oss nästa år? - Självklart vill jag det. Jag kan inte.
- Varför inte? - Skolledningens beslut. Regelverket.
Hon har inte varit här tillräckligt länge för att få undervisa avgångsklasserna.
De kan inte gör så! De har ingen rätt!
Det är här vi lär oss. Alla gillar alla. Alla känner alla.
Det här är det enda stället där vi kan vara oss själva.
Det finns ingen annan plats som den här för oss.
- Jag får inte undervisa högre klasser. - Du får inte?
Vi kan slåss, precis som Freedom Riders.
Ja, vi kan åka omkring i en buss.
Men den här gången, försöker de spöa oss, så ska vi spöa några ur ledningen?
Eller så kan vi gå till media. Det här får deras uppmärksamhet.
Eller så målar vi adminstrationsbyggnaden med orden "Skitstövlar" i olika färger.
Det är mina böcker, inte Scotts. Jag packar fel böcker.
Älskling, ta en paus.
Sitt ner.
Jag kan inte fatta att jag skiljer mig.
Jag trodde aldrig det här skulle hända.
Vad gör jag nu?
Nästa år har jag inte min ungar heller?
Tycker du att du borde stanna med dem? Eller är det bättre att de får gå vidare?
Jag vet inte.
- Det är bara ett jobb, som du sa. - Ja, det är det.
Men är jobbet avklarat?
Lyssna på mig nu. Det du har gjort för de där ungarna...
Jag hittar inte ord för det ens.
Men en sak är säker, du är en underbar lärarinna.
Speciell. Du har blivit välsignad med en börda, min dotter.
Och jag är avundsjuk på dig för det.
Och jag beundrar dig.
Hur många pappor får chansen att säga det till sina döttrar och verkligen mena det?
Det hon föreslår går emot bestämmelserna.
Hon får inte följa med sina elever upp en klass. Hon har bara varit här två år.
Det finns lärare här som har jobbat och offrat sig själva mycket längre-
-för att få undervisa avgångsklasser.
För att inte nämna deras erfarenhet i att undervisa smarta studenter.
- Vi måste följa läroplanen. - Jag vill inte åsidosätta läroplanen.
Jag vill bara ha kvar min klass nästa år.
Hon kan inte. Jag har den klassen.
Skolledningen kommer inte acceptera det.
Lärarrotationen blir avbruten, pensioneringsplanen måste göras om-
-ingen respekt för lärare som förtjänat tjänsten, som fokuserar på klassrummet-
-och inte på P.R. och tidningsartiklar.
- Jag bad inte om de där artiklarna. - Hon är mitt i en skiljsmässa.
- De stannar länge i hennes klass... - Okej, nu tar vi det lite lungt här.
Jag hade hoppats att vi kunde prata om det här och kanske hitta en lösning.
- Det finns ingen lösning... - Margaret.
Om vi bortser från all förbittring, även om vi arrangerade det här-
-och låter henne undervisa dem, så finns det inget ämne som hon är behörig-
-att undervisa i enligt skolplanen. Om inte Brian byter till en ny klass.
Nej.
Då finns det inget jag kan göra.
Är det allt?
Tro det eller ej, fröken Gruwell, det finns andra kapabla lärare inom skolan.
Om du har gjort de framsteg du säger så bör dina elever vara redo att gå vidare.
De kan tjäna på att få en erfaren lärare.
- Du kan inte. Du gillar dem inte ens. - Vad har det med undervisning att göra?
Jag har varit lärare i över 30 år.
En del studenter hör fortfarande av sig. Jag vet hur det är att bli älskad här.
Du vet inte vad jag har gått igenom för att bli en bättre lärare-
-och nu duger jag inte för dina elever?
Om de byter lärare och inte lyckas så beror det på att de inte var redo!
De är för att du misslyckats, inte de.
Andre? Kan du vänta ett tag?
Jag hörde om din brors dom. Jag beklagar. Är det därför du inte kommit till skolan?
Jag har haft saker att göra.
Syftet med uppgiften var att du skulle ge dig själv betyg. Ett IG, varför det?
- Det är vad jag förtjänar. Det är allt. - Verkligen?
Vet du vad det här är? Det är ett "Dra åt helvete" till mig och alla i klassen.
Jag vill inte ha ursäkter. Jag vet vad du kämpar mot. Men vi kämpar alla mot något.
Innan du kan se mig i ögonen och säga att IG är vad du förtjänar-
-så tänker jag inte underkänna dig, om jag måste komma hem till dig varje kväll-
-tills du är klar med uppgiften. Jag vet vem du är. Förstår du vad jag säger?
Jag ser dig.
Och du misslyckas inte.
Tänk över det här och kom in sen. Jag vill ha en ny utvärdering.
IG. Går du på droger?
Jag vill att ni alla ska veta att jag och Cohn verkligen har försökt.
Men det är beslutat att vi inte kan fortsätta tillsammans nästa år.
Nej! Det är inte okej, morsan!
För det första, jag är ju inte er mamma, eller hur?
- Det betyder inte mamma. - Det är för att visa respekt för dig.
Lyssna på mig.
Använd inte mig som en ursäkt till varför ni inte klarar det.
Ni har alla klarat er i år.
Tänk på hur ni gjorde det.
Alla här har en chans att ta studenten.
En del blir först i familjen med det.
Den första som kan gå på college.
En del av er är snabbare än andra.
Men alla har chansen.
Och ni gjorde det. Inte jag.
Jag har ett...
...sista projekt jag vill ni ska göra.
G ville att vi alla skulle göra en bok av våra dagböcker, som Anne Frank.
Hon fick en affärsman att donera datorer, så att vi kunde jobba med det.
Hon sa att vi hade något att berätta.
Vi var inte längre bara elever. Vi var författare med egna historier.
Även om ingen läste den så skulle boken vara kvar, ett bevis på att vi funnits-
-att det här hände, vi spelade roll.
Även om bara för varandra. Och vi kommer inte glömma.
Hon lovade inte att den skulle ges ut eller så men vi kunde själva sprida den.
Hon bad oss komma på en titel, något vi ville kalla oss sjävla.
De ringde nyss från skolstyrelsen.
Det ska hållas ett möte angående din klass. Vet du något om det här?
Nej.
- Eleverna har blivit som en familj. - För vem? För dig?
För varandra. Rum 203 är som ett hem för dem.
Deras tillit bygger på oss som grupp.
Så fort de inte är i hennes klass kommer de falla tillbaks till sina gamla vanor.
- Deras kunskaper har ökat väsentligt. - På pappret, ja. Men vad har hon gjort?
Hur blir det med de nya studenterna? Kan hon göra om det här år från år?
Hennes metoder är opraktiska, omöjliga att föra in i systemet.
Tänk om alla lärare gjorde som hon?
Det finns miljoner barn som ska utbildas, vi behöver ett sätt att lyckas med det-
-ett sätt som låter så många som möjligt att lyckas. Inte bara i undantagsfall.
Kan du skapa en familj i varje klass för varje årskurs, för alla du undervisar?
Jag vet inte.
Tack.
Där är fröken G!
- Vad hände? - Kommer du undervisa oss nästa år?
Nej.
Vi kommer att vara tillsammans tills ni tar studenten.
FLERA AV ELEVERNA VAR FÖRST I FAMILJEN MED ATT TA STUDENTEN OCH LÄSA PÅ COLLEGE.
G FÖLJDE MED NÅGRA AV SINA ELEVER OCH UNDERVISAR PÅ UNIVERSITETET I LONG BEACH.
BOKEN PUBLICERADES 1999.
DE STARTADE EN FOND FÖR ATT ÅTERSKAPA SIN SUCCÉ I HELA LANDET.
ERIN GRUWELL MED SINA ELEVER 2006.
Översättning: Memnock och Greedy
Undertexter.se Översättargrupp © 2007 www.Undertexter.se