Ajastanut Pihlaja
Sijainti.
Sijainti: Maa Teknologia: Rautakausi Hylätty siirtomaa.
Aluksen etsijä.
Aluksia ei löydy.
Kieli.
Ladataan murretta: Muinaisnorja.
Jäljityssignaali käynnistetty.
Vittu.
Ase.
On aika, Freya. - Kerroin jo sinulle, isä, -
vastaus on ei!
Wulfric on hyvä mies!
Jos hänellä on sinut, ehkä hyvä kuningaskin!
Hän on juuri kuten isänsä, tyranni ja teurastaja.
En nai häntä!
Sitten on paras valita joku muu.
Silloin kun hän on kuningas, on myöhäistä sanoa ei.
Älä tee hänestä kuningasta!
Anna kun katson. - Ei haittaa.
Anna minun nähdä!
En tule tästä nuoremmaksi, Freya.
Haluan vain varmistaa, että sinua vahtii joku -
kun olen poissa.
Tiedän, isä. Tiedän.
Ja, -
jos joku saa Wulfricin pitämään rauhan, -
jumalien kautta, se olet sinä.
Hallitsen Herotia ja Freya hallitsee minua.
En usko niin.
Eikä kuningattareni taistele kuin mies.
Huolehdin sinusta.
Hän on kuin äitinsä.
Voisit kohdella häntä vähän pehmeämmin.
Hänessä ei ole mitään pehmeää.
Gunnarin kylä tuhottiin.
Mitä tapahtui?
En tiedä. Ei ollut ruumiita, ei mitään.
Orjakauppiaat? - Liian paljon verta.
Entä Gunnar? - Hän on yhä vaihtamassa Rusin kanssa.
Hän on täällä takaisin ennen lunta.
Hän luulee, että teimme sen.
Olisipa niin. - Onko se niin?
Ei. Saimme miehen kiinni metsästä.
Meikäläisiä?
Mihin heimoon hän kuuluu? Frankkeihin, venäläisiin?
En tiedä, mutta selvitän sen. - Tee se sitten nopeasti.
Tulee sota, jos et.
Otan nuo.
Tuokaa hänet.
Kuka olet, ulkomaalainen? - Sinuna vastaisin, ystäväni.
Nimesi. - Nimeni on Kainan.
Kainan? Minkälainen nimi se on?
Mistä olet? - Pohjoisesta saaresta.
Miksi hyökkäsit Gunnarin kylään?
En hyökännyt. - Miksi sitten olit siellä?
Metsästämässä. - Metsästämässä?
Metsästämässä mitä? - Tuota.
Lohikäärmettä?
Kerro minulle. Miksi olit siellä?
Missä ovat miehesi? - Kerroin jo.
Älä valehtele minulle.
Pysy lohikäärmetarinassa, pidän siitä.
Selvä. Kerron sinulle.
Metsästin lohikäärmeitä.
Ei vielä.
Vanki on loukkaantunut. - Näytät olevan sinäkin.
Hän tarvitsee huolenpitoa.
Minulla on töitä. Siivoa omat sotkusi itse.
Hitot sitten.
Jos hän kuolee, se on syytäsi.
Bjorn!
Hän tarvitsee huolenpitoa.
Päästä ohitse.
Riittää! Ulos täältä!
Mitä hän kertoi sinulle? - Ei mitään.
Joitain valheita lohikäärmeestä.
Hän ei kerro kaikkea.
Jatkakaa.
Minun pitää lähettää ratsastajia etsimään Gunnar.
Hänen pitää tietää, että emme tehneet sitä.
Hän ei ikinä usko meitä. Ei sen jälkeen, kun näkee kylänsä.
Meidän pitäisi tappaa hänet, kun siihen on vielä mahdollisuus.
Kuten isäsi olisi tehnyt. - Hän olisi ollut oikeassa.
Isäni kuoli Gunnarin takia. - Isäsi on kuollut, koska hän oli typerys!
Haluat tappaa Gunnarin.
Ymmärrän sen.
Ja haluat hallita täältä. Ymmärrän senkin.
Ei miekka tee sinusta kuningasta, eikä Shield Hallikaan.
Vaan kuinka hallitset omaa päätäsi ja sydäntäsi.
Kun sitten ymmärrät sen, et ikinä halua pitää tätä.
Vettä.
Ole kiltti.
Kiitos.
Teitkö sen? Hyökkäsitkö Gunnarin kylään?
En.
Bjorn!
Se on terävä.
Ei kinä tarpeeksi.
Jos Gunnar tulee tänään...
Jos Gunnar tulee tänään, se on syvällä perseessäsi.
Silloin toivot, että se ei olisi ollut terävä.
Haistatko tuon?
Arn?
Vartijat ovat kadonneet! - Se on Gunnar! Muurille!
Missä he ovat?
Ovatko ne ratsastajat? - Anna miekkani, muija!
He ovat sisällä. - Ota miehesi, ja levittäydy!
Loput mukaani!
Gunnar!
Moorwen!
Se pääsee karkuun! - Viekää hänet pois!
Missä on Gunnar? - En tiedä!
Mikä voisi tehdä tämän?
Se oli demoni, Mimir.
Tuli hakemaan meitä Jotunheimiin, ja jäädyttämään kuoliaaksi.
Riittää jo henkipuheet, Unferth.
Ne olivat frankkilaiset ratsastajat. Aivan varmasti.
He kiipesivät muurien yli... - Sitten mitä, Boromir?
Näimme kaikki Bjornin ruumiin. Hänet nyljettiin kuoliaaksi.
Se oli eläin. - Ei!
Tämä on Luciferin tekosia.
Vieraili täällä, koska hautasit kuningas Halgan kuin pakanan, -
etkä kuin kristityn. - Isäni oli viikinki.
Hän palvoi Odinia, ei jotain puuseppää, joka naulittiin ristille.
Se oli varmasti vain karhu.
Ensin Gunnar, nyt me.
Kolme miehistäni ovat kadoksissa, viisi kuollut.
Annetaan Odinin pitää heidät.
Joten kerropas minulle tästä lohikäärmeestä.
Väkeni kutsuu sitä Moorweniksi. - Moorweniksi?
En ole kuullutkaan sellaisesta.
Ihan totta. Kun näin sellaisen, -
en tiennyt mitä kohti katsoin.
Se oli vain valoläiskä pimeydessä.
Se olisi voinut olla mitä vain.
Niin se saalistaa, houkuttelee valolla.
Foxfire. - Se tappaa miehiä, eläimiä, kaikkea.
Ja se haisee kuolemalta. - Ei sellaista ole olemassa.
Kyllä on.
Toin sen tänne.
Hiljaa!
Jättäkää hänet.
Tule tänne.
Väität, että olet tästä vastuussa. - Niin.
Se sai koneeni, ja tappoi miehistöni.
Sitten putosimme tänne. Tiedän, että et usko minua, -
mutta se on valinnut alueen, ja te olette siinä.
Luulet pelottelevasi meitä lastentarinoilla.
Tämä ei ole tarina.
Mutta minkä luulet tämän tehneenkin, -
aiot tappaa sen, eikö niin?
Ota minut mukaasi.
Miten voin tapella näin? - Et tappele.
Tuo on sinun.
Mitä teen sillä? Hei! Mitä teen tällä?
Ulkomaalainen.
Riittää! Ratsuille.
Kuinka leukasi voi?
Leukasi? Freya?
Tässä, kokeile tätä.
Parantaa kaiken miekasta mahassa, särkyneeseen sydämeen.
Älä ole noin alakuloinen. Näetkö tuon?
Hän löi minua kerran hangolla.
Olin vähän liian tuttavallinen hänelle kännissä.
Anna mennä. Juo.
Hyvää, eikö?
Mitä se on? - Mitäkö?
Mistä takamailta oikein olet? - Jostain kaukana täältä.
Aivan varmasti.
On kaukaa, ja sanoo vielä, että ei ole maistanut herotilaista simaa.
Boromir pitää juomastaan.
Tiedätkö, ulkomaalainen, -
käymme vaihtokauppaa joka suunnassa.
Etelässä, idässä ja lännessä, ei pohjoisessa.
Siellä ei ole mitään.
Ehkä et ole katsonut tarpeeksi kauas.
Ehkä.
Mutta mitä mies, joka elää kaukana pohjoisessa, tekee täällä?
Meillä on täällä vartioasema.
Ja siellä tämä Moorwen pääsi alukseesi?
Kyllä.
Ja mitä se teki sinun kylälle, se teki samoin minulle.
Olimme viemässä ruumiita takaisin hautajaisia varten.
Silloin sen on pitänyt päästä mukaan.
Pysähtykää!
Karhu tuli tätä reittiä.
Sen jälkeen täällä on ollut paljon eläimiä.
Meidän pitäisi hajaantua, ja etsiä jälkiä.
Huono idea.
Meidän pitäisi pysyä yhdessä.
Menemme pareiksi.
Wulfric, ota sinä ulkomaalainen.
Karhu ei voisi tehdä tätä.
Se on täällä.
Wulfric, odota!
Tuo on kyllä karhu.
Ulkomaalainen.
Ota tämä miekka. Ja myös elämäsi.
Se on omasi taas.
Istu täällä. Ole vieraani tänään.
Tytär! Kainan tarvitsee jotain juotavaa.
Nyt näytät aivan viikingiltä. Eikö niin, Freya?
Ehkäpä.
Kukaan ei tee tätä paremmin kuin keittiöni.
Syö.
Siellä juoksin luolaan kaikkien edellä -
kun yhtäkkiä jostain tuli kaikista suurin -
ja vihaisin karhu, mitä kuunaan on nähty.
Se hakkasi kaksi miestä -
ja aikoi syödä kuninkaan itse, -
kunnes ulkomaalainen työnsi miekkansa siihen.
Karhu oli täällä. Ei, vaan täällä.
Ja Rothgar oli... Rothgar oli täällä.
Kukas se täällä?
Salaa Shield Hallissa ilman lupaa.
Alas mennä. - Odota.
Mikä on nimesi?
Vastaa hänelle, poika.
Tässä. Oletko nälkäinen?
Hän haluaa nähdä miekan, joka tappoi karhun.
Ei. Vaihdan sen nimeesi.
Miekka nimeä vastaan.
Tuo se ehjänä takaisin.
Hänen vanhemmat kuolivat ratsastajien takia vuosi sitten.
Poika on kunnossa. Huolehdimme omistamme.
Kilvet!
Kilvetpä hyvinkin!
Sinä.
Ylös.
Mitä nyt? - Seuraa minua.
Ulkomaalainen on hyvä. - Haluatko lyödä vetoa?
Kukaan ei voita Wulfricia kilvissä.
Kokeile tätä.
Voi helvetti. Oletko valmis, Boromir?
Olen nyt.
Selvä.
Ei paha.
Anteeksi.
Ulkomaalainen, haluan... - Nimeni on Kainan.
Kainan, -
haluan kiittää sinua isäni tuomisesta takaisin, -
ja hengen pelastamisesta.
Se tapahtui niin nopeasti, tein sen ajattelematta.
Kuten silloin, kun löit minua? - Löin sinua?
Niin, anteeksi siitä. - Olemme nyt sujut.
Kaikki naiset puhuvat sinusta.
He sanovat, että olet kaukaa jään tuolta puolen.
Joku puhui jumalien kodistakin.
Mitä itse luulet?
Luulen, -
että hän oli hieman kännissä.
Kaikki luulevat, että karhu tappoi väkeäsi.
Ei tappanut.
Se oli Moorwen, ja se palaa vielä.
Hae muut!
Se on Gunnar!
Häivy!
Se on ohi, hävisimme! - Ei!
Anna minun mennä! Näpit irti minusta!
Portti, sulkekaa portti!
Missä olet, paskiainen?
Missä on vaimoni? Missä on poikani?
Et jättänyt minulle edes ruumiita.
Vaikka se veisi tuhat vuotta, -
kaivan sydämesi ulos rintakehästäsi.
Kuuletko minua?
Tämänkö miehen kanssa haluat tehdä rauhan?
Oletko kunnossa? - Olenhan minä.
Näyttää syvältä. Anna minun puhdistaa se.
Mitä tuolla tapahtui? Kuka se oli?
Se oli Gunnar. - Gunnar?
Kuningas Halga, Wulfricin isä -
kutsui kaikki heimot yhteen hyökätäkseen frankkien kimppuun.
Gunnar ei ikinä tullut. Halga kuoli väijytyksessä.
Joten Wulfric luulee, että Gunnar petti hänet.
Ja Gunnar luulee, että hänen kylänsä tuhottiin kostoksi.
Niin juuri.
Wulfric on yksinkertainen kuten isänsä.
Hän lähettää joukkoja metsään ennen aamunkoittoa.
Ja sitten he hyökkäävät heti auringon noustessa.
Mutta hänellä on ehkä pieni yllätys.
Gunnar sanoi, että odota täällä.
Kiertäkää!
Hae Wulfric ja Rothgar tänne!
Mitä on meneillään?
Odottakaa! Älkää ampuko!
Älkää ampuko! Me antaudumme.
Se on ansa. Jousimiehet!
Valmiina.
Ampukaa! - Odottakaa.
Älkää ampuko, paskiaiset! - Odottakaa!
Ei!
Avatkaa portit!
Wulfric, ei! - Katsokaa!
Tuo ei kyllä ole karhu.
Kuin olisi lyönyt kiviseinää. Löin sitä kaikella.
Juokse. Kuten teit isänikin suhteen.
Leikkaan kielesi irti, poika. - Lopettakaa!
Kummatkin.
Se on yhä tuolla.
Jumalat ovat kironneet meidät kaikki.
Meidän pitäisi lähteä, koska voimme yhä...
Tämä on kotimme!
Emme anna tämän olion ajaa meitä pois.
Hän on oikeassa. En kyllä lähde.
Metsästämme tämän olion, ja tapamme sen viikinkien tavalla.
Metsästäminen ei toimi.
Et voi hyökätä sitä vastaan avoimesti.
Se on liian voimakas. - Mikä muu on vaihtoehtona?
Teemme ansan.
Vaikka saisit jäljitettyä sen, -
kuinka aiot tappaa sen?
Miksi edes kuuntelemme häntä? Hän ei ole meikäläisiä.
Niin juuri, en olekaan. Mutta olet väärässä tässä, Wulfric.
Kuten muistakin asioista.
Ja olet aina väärässä, kunnes lakkaat ajattelematta tällä.
Nyt loppuu.
Et ole meikäläisiä. Valinta on meidän.
Kuitenkin, olen yhä kuninkaasi.
Ja päätökseni on, että ulkomaalainen on oikeassa.
Rakennamme ansan.
Joten, mistä aloitamme?
Täältä -
päättyen tänne.
Mitä odotatte? Kaivakaa.
Millä ahjo palaa? - Puulla.
Entä soihdut ja lamput? - Valaanrasvalla.
Tarvitsen sitä. - Kuinka paljon?
Kaiken.
Miten menee? - Onko se tarpeeksi syvä?
Ei. 120 senttimetriä vielä.
Ja kun saatte sen valmiiksi, -
tarvitsen rivin paalunreikiä menemään kummallakin puolella.
Paalunreikiä? - Niin.
Mitä varten? - Paaluja varten.
Olemmeko valmiita? - Emme vielä.
Emme vielä? Mitä puuttuu?
Kilvet? - Kilvet.
Kun tämä on ohitse, -
sinulle on paikka täällä.
Toivoit varmaan sitä.
Oletko nälkäinen?
Entä sinä?
Syön, kun olet valmis. - Ei.
Istu alas.
Kiitos.
Näin, kun puhuit isäni kanssa.
Mitä hän sanoi?
Hän pyysi minua jäämään.
Mitä vastasit?
Et edes tiedä minkälainen mies oikein olen.
Tiedän tarpeeksi. - Et todellakaan.
Joten, kerro sitten minulle.
Väkeni ei eroa omastasi paljoa.
Haluavat maata.
Kun löysimme sopivan saaren, -
otimme sen.
Ei haitannut, vaikka se kuului jo jollekin toisille.
Moorweneille. Niitä oli miljoonia.
Mutta halusimme sen.
Uskottelimme itsellemme, että ne eivät olleet mitään.
Vain eläimiä, hirviöitä.
Tapoimme ne kaikki tulella.
Jotka eivät kuolleet, ne metsästettiin.
Noudatit kuninkaan käskyä. Sinulla ei ollut vaihtoehtoa.
Aina on.
Maa, joka kuului Moorweneille, kuului nyt meille.
Osana maksua, minulle annettiin paikka perhettäni varten.
Ja luulin, että unohdan, mitä tein saadakseni sen.
Joitain asioita ei pysty hautaamaan tarpeeksi syvälle.
Mitä oikein teet?
Tuo kasvi pisti minua. - Mitä?
Se pisti minua.
Näytän jotain. Pysy siinä.
Aseet ovat esillä. Niitä ei ole enää.
Olet turvassa.
Rakastan sinua. - Niin minäkin sinua.
Kolme viikkoa myöhemmin kuulin, että yksi Moorwen oli selviytynyt.
Se oli päässyt asuinalueelle, ja tappanut kaikki.
Se oli jumalien tahto. Se oli heidän kohtalo.
Ei ole kohtaloa.
Eikä ole jumalia.
Se olin vain minä.
Ja petin heidät.
Minä petin heidät.
Tämä kuninkaan miekka on kiertänyt esi-isiltämme asti.
Isäni antoi sen minulle ja kertoi, että jonain päivänä -
tuntisin miehen, jolle sen antaisin.
Hyvälle miehelle.
Jos todella uskot, että tekosi vaikuttavat elämääsi, -
loppu on sinusta kiinni.
Lisää nuolia.
Olkoon jumalat kanssanne.
Boromir, sulje ovet.
Avatkaa portit!
Oletko varma, että tämä toimii?
Niin minä arvelinkin.
Pitele tätä.
Jumalat yläpuolella...
Odottakaa käskyäni!
Mitä tuo hiton pappi tekee?
Käsken sinua, Lucifer, häipymään täältä!
Valmiina!
Älkää ampuko!
Tartu käteeni!
Älkää. - Ota heti!
Ampukaa!
Tuolla on toinen.
Kaikki lähtevät.
Eric, täällä ei ole enää turvallista.
Kaikki menevät laivoille. Sinunkin pitää mennä.
Mutta haluan olla täällä kanssasi.
Tulet pian takaisin. Kaikki tulevat.
Lupaatko?
Lupaan.
Haluatko kenkäsi takaisin? - En, ne ovat hänen nyt.
Mitä aiot tehdä? Olet kuningas nyt.
Tämänkö kuningas?
Tämän ja heidän.
Mitä Herotista tuleekaan huomenna, -
johtuu siitä, mitä teet nyt.
Tapetaan tämä olio -
yhdessä.
Olet hullu. Emme mene tuonne alas.
Sieltä se tuli. Sinne me menemme.
Emme tiedä miten tappaa se. - Tarvitsemme paremmat aseet.
Ei, tarvitsemme parempaa metallia.
Boromir, laita ahjo valmiiksi.
Unferth, Olaf, hakekaa soihdut ja köydet.
Mennään.
Tulen mukaasi.
Etkä tule.
Se olio tappoi isäni ja tuhosi kotini.
Tulen mukaasi.
Tännekö aluksesi putosi? - Niin juuri.
Järveen?
Älä kysy.
Missä on Freya? - Ota metalli ja tee miekat.
Hitto.
Minkälaista metallia tämä on?
Kuninkaan miekka taas.
Olet... - Tiedän, hullu.
Mennään.
Mistä tuo ääni tulee?
Alapuoleltamme.
Voi Jumala. Liukastuin.
Jatketaan matkaa.
Tuolla ei ole mitään.
Näetkö mitään?
Täällä näin!
Juodaan yhdessä taas joskus, Kainan.
Herotilaista simaa.
Parasta maailmassa.
Ei!
Tuota tietä.
Olen täällä!
Freya, tule läpi.
Tule läpi. - Liian tiukkaa.
Ota tämä.
Freya, rauhoitu.
Kaikkien jumalien kautta.
Menkää.
Tuonne.
Vie hänet pois.
No niin!
Heilauta minut.
Onko se kuollut?
On.
Halusin tätä niin kauan.
Sain sentään pitää sitä päivän.
Toivon, että pidät sitä kauemmin kuin minä.
Meistä olisi voinut tulla ystäviä.
Olemme jo.
Täällä ylhäällä! Täällä ylhäällä!
Odota täällä muita. Minulla on tehtävää.
Et tule takaisin, ethän?
Neljän kuninkaan vuonna, Rothgar ja Wulfric vietiin maan lepoon, -
sankareina sodassa Moorweneita vastaan.
Ja Kainan, joka oli meille kerran vieras, -
tuli kuninkaaksi.
Hän otti itselleen vaimon ja pojan, -
josta tuli hänen poikansa.
Mutta vain minä tiedän hänen salaisuuden.
Sen, että jumalat lähettivät meille Kainanin.
Ja kun tuli aika palata heidän luokse, -
hän valitsikin meidät.