MAGIE ÎN MANHATTAN
Trăia odată într-un tărâm fermecat
pe nume Andalasia
o regină rea.
Egoistă şi crudă,
trăia cu teama că într-o zi fiul său se va căsători
şi ea îşi va pierde tronul pentru totdeauna.
Şi atunci ea făcea tot ce-i stătea în putere pentru a-l împiedica pe prinţ
să întâlnească
fata aceea deosebită cu care să împartă
adevăratul sărut al dragostei.
Giselle, Giselle, ce zici de el pentru statuia ta?
- E perfect. Mulţumesc. - Cu plăcere.
Hai, valea de aici!
Avem de construit o faţă aici
cât timp mai are imagine în subcraniul ei.
Pip, a fost un vis atât de frumos.
Ne ţineam de mână şi dansam şi...
Şi astea pentru ochi.
Albaştri? De unde ai ştiut?
Şi strălucesc uite aşa.
OK. Perfect.
- Da! Aşa! - OK. Da, da.
- Ai cuvântul, draga mea. - Vi-l prezint pe iubitul meu.
Prinţul meu. Visul meu care s-a adeverit.
Vai mie!
Ce? Care e problema?
Nu i-am dat buze.
Trebuie să aibă buze?
Sigur că da.
Când îl întâlneşti pe acela care îţi e destinat
Înainte ca doi să devină unul trebuie să faci ceva anume
Se trag între ei de coadă?
Îşi dau seminţe unul altuia?
Nu.
E ceva mai dulce
De care toţi au nevoie
Visez într-una la sărutul dragostei adevărate
Şi sper ca odată cu el să vină un prinţ
Aşa poţi
Să trăieşti fericit până la adânci bătrâneţi
Şi acesta e motivul pentru care ne trebuie buze neapărat
Buzele sunt singurele care se ating
Pentru a petrece o viaţă de eternă fericire
Doar pentru a afla iubirea
Prin sărutul dragostei adevărate
Ca să găsim perechea perfectă de buze
o să avem nevoie de mult ajutor.
Visează la sărutul dragostei adevărate
Şi la un prinţ care speră să vină la ea
Aşa poţi trăi până la adânci bătrâneţi
- Fericit - Fericit
De aceea avem mare nevoie de buze
Buzele sunt singurele care se ating
Pentru a petrece o viaţă
De eternă fericire
Doar pentru a afla iubirea
Prin sărutul dragostei adevărate
Atenţie la picioare!
Extraordinar, sire.
Al zecelea căpcăun luna aceasta.
Îmi place să vânez căpcăuni.
Căpcăuni mari, căpcăuni mici. Căpcăuni, căpcăuni, căpcăuni...
- Scuze. - E în regulă.
Căpcăunii sunt un mod plăcut să-ţi petreci timpul,
dar... îmi arde sufletul să cânt.
Visez la sărutul dragostei adevărate
- Şi la... - ...un prinţ care sper
- Să vină odată cu el - Ai auzit, Nathaniel?
Eu? Nu. N-am auzit nimic.
Absolut nimic, Înălţimea ta.
Trebuie să găsesc fecioara cu glasul acela dulce.
Nu! Sire, vino înapoi.
- Nu, ai halucinaţii. - Dii, Destiny!
Vai mie. Nu. Nu. Nu e bine.
Vânăm căpcăuni de atâţia ani, încercând să-l fac
să nu dea de vreo fată.
Vai. Regina. Nu, regina. N-o să-i placă asta.
Sărutul dragostei adevărate
N-o să învingi, căpcăun netrebnic. Fecioara e a mea!
Draga mea, chiar crezi că băiatul viselor tale există?
Pip. Ştiu că e acolo undeva.
Ochi! Ochi! Ochi! Ochi!
- Ce... ce? - Acum te mănânc.
Fugiţi cu toţii!
Te-am prins.
Hei, ai trişat!
Trebuie să te mănânc.
Ba nu trebuie, tăntălăule.
Trebuie să mai renunţ la nuci.
Fata delicioasă.
Nu-ţi fie teamă, fecioară preafrumoasă. Aici sunt.
Te-am prins!
Pip!
Ţine-te bine, dragă. O să...
Vai.
- Tu eşti. - Da, eu sunt.
- Iar tu eşti? - Giselle.
O, Giselle! Mâine în zori ne căsătorim.
Eşti cea mai frumoasă fecioară din câte am cunoscut
- Ai fost făcută... - Să-ţi completez duetul
Iar peste ani şi ani ne vom aduce aminte
Cum am descoperit dragostea
Cum am crescut dragostea
De când am descoperit prima oară dragostea
Prin sărutul dragostei adevărate
Ea e deci şobolanul de pădure
care crede că-mi poate fura tronul.
Niciodată!
Scuze. Îmi pare foarte rău.
- Am întârziat? - Nu, domniţă.
- Sper că n-am întârziat. - Taman la timp.
- Slavă cerului. - Draga mea, aşteaptă!
- N-am terminat cu tine. - Nu!
- Mulţumesc. - Cu plăcere, Giselle.
Te căsătoreşti!
Şi ce, noi arătăm ca nişte gunoaie?
- Să-mi trântească uşa în nas! - Îmi dai voie...
Când te gândeşti că în câteva clipe
Edward şi cu mine...
- Da, da. - El şi cu mine... Noi...
Vai de mine.
- Ce mireasă frumoasă. - Mulţumesc mult,
- dar trebuie... - Nu, nu!
Bunicuţa are un dar de nuntă pentru tine, copilă.
Mulţumesc. Dar trebuie să plec.
Eu mă duc să...
E o fântână a dorinţelor, draga mea.
Dar dorinţele mele se vor adeveri curând.
Dacă-l mai văd odată pe dolofanul ăla bun de nimic, îl...
Chiar trebuie să plec.
Dar o dorinţă în ziua nunţii.
Cel mai minunat lucru dintre toate.
Închide ochii, draga mea, şi pune-ţi dorinţa.
Aşa. Aşa. Apropie-te.
- Ţi-ai pus dorinţa? - Da.
Şi au trăit fericiţi până...
Ajutor! Edward! Prinţule Edward, ajutor!
Iubita mea regină, unde... unde ai trimis-o?
Într-un loc unde nu există "fericiţi până la adânci bătrâneţi."
Ce se întâmplă?
BANCA AMERICII
Pleacă de pe stradă!
Cucoană! Eşti nebună? Acum trebuie să plăteşti pentru tot.
Îmi pare rău. Scuze. Mă gândeam că vreunul dintre voi,
e atât de amabil să-mi arate calea spre castel?
Hei, ai grijă, bine?
- Morocănosule! - Coniţă, eşti de-adevăratelea?
Cred că da. Stai! Stai aşa!
Unde te duci? Dacă mi-ai putea spune cumva
încotro e castelul?
Trebuie să ajung la bal să mă mărit cu iubitul meu,
Prinţul Ed...
Edward!
Edward?
Edward!
Edward?
O, nu.
Bun găsit, bătrâne!
Bună.
Pot să mă aşez lângă tine?
Sunt foarte obosită şi mi-e frică.
N-am fost niciodată atât de departe de casă
şi nu sunt sigură unde mă aflu.
Dacă mi-ar putea arăta cineva puţină bunăvoinţă,
să-mi dea bineţe, sau măcar să-mi zâmbească,
sunt sigură că m-aş mai înzdrăveni.
Ai un zâmbet frumos.
Unde te duci?
E a mea! Adu-o înapoi!
Hei, tu! Vino aici numaidecât! Îmi trebuie!
Te rog?
Tu...
...nu eşti defel un bătrân cumsecade!
Nu. Nici să nu te gândeşti că-l iei tu, Ethan.
- Îl vrei pentru că şi eu îl vreau. - Nu te las să-l iei!
- Hank vine cu mine. - Staţi puţin.
M-aţi pierdut aici. Cine e Hank?
Hank Aaron.
Milwaukee Braves? Legitimaţia lui de debutant din 1954.
O legitimaţie de baseball?
La asta am ajuns, o legitimaţie de baseball?
Nici nu ţi-a plăcut Hank.
- Nici ţie de mine ca de Hank! - De ce te-ai înfuriat aşa?
- Robert? - Da?
- E ora. - Întreabă ce n-ai făcut.
- E o listă mai lungă! - Ce ai face dacă...?
Trebuie s-o iau pe fata mea. Ne putem vedea pe la 9?
- Nouă e perfect. - Bine. Ne vedem atunci.
Phoebe, pe mâine dimineaţă.
Ţi-e teamă că nu am nevoie de tine!
Mulţumesc.
După o zi ca asta tot mai vrei să te însori?
Ei s-au căsătorit că aşa le-a venit.
Nu e la fel cu mine şi Nancy.
Voi nu vă ocupaţi cu prostii romantice, nu?
Haide.
Suntem cu capul pe umeri.
Ştim care sunt punctele tari şi slabe ale celuilalt.
Parcă aţi construi un pod. I-ai spus fiicei tale?
Nu, nu i-am spus. Nu încă. Îi spun diseară.
Am un cadou, să îndulcesc gustul.
Cu veştile astea, sper că-i iei un ponei Shetland.
Nu. Ceva şi mai şi.
FEMEI IMPORTANTE DIN ZILELE NOASTRE
- O carte? - Hai. Nu te uita aşa la mine.
Ştiu că nu e cartea de basme pe care ai vrut-o
dar asta e mai bună.
Uite aici. Vezi? Rosa Parks.
Madame Curie. A fost o femeie remarcabilă care şi-a dedicat
viaţa cercetării...
...până când a murit de...
- ...supradoză de radiaţii. - A... murit?
Oare cine o fi?
Da, bună.
Mâine dimineaţă e perfect. 7:30?
- Cu ea acum? - Da, te sun mai târziu.
Bine. Pa.
Era Nancy.
Seamănă mult cu femeile din cartea ta.
Draga mea...
...o să-i cer mâna în căsătorie.
- Poftim? - Da, îţi place de ea, nu?
Ne înţelegem bine.
- Unde o să locuiască? - O să locuiască cu noi.
Trebuie să-i dau camera mea?
Nu, nu trebuie să-i dai camera ta. Nu.
Hai, o să fie minunat. Îţi promit.
Nu e ca şi cum ar încerca să-ţi fie mamă.
- Mamă vitregă. - O să fie o mamă vitregă drăguţă.
O să te ducă mâine la şcoală, doar tu şi cu ea,
ca să aveţi timp ca oamenii mari.
Dar eu am doar şase ani.
N-o să ai atât pentru totdeauna.
MAGAZIN DE BĂUTURI
CAZINO PALACE
Alo!
Eu sunt, Giselle din Andalasia.
Alo!
E cineva acasă? Deschideţi uşa vă rog.
E frig aici, afară.
Tată, de ce e o prinţesă pe panou?
E o reclamă. E un manechin.
- Chiar e acolo! - Nu, nu e.
Ce faci? Întoarce-te aici. Opreşte-te!
Morgan! Opreşte-te!
- Prinţesă! - Morgan!
- Să nu îndrăzneşti să mai faci asta? - Uite! Uite!
E cineva acolo? Îl ştiţi pe Edward?
- Stai aici. - Fiţi acasă, vă rog!
- Hei, domnişoară! - O, bună.
Mă întrebam dacă poate...
Stai aşa!
Nu-ţi da drumul! Stai!
- Ţine-te bine! - O, nu!
Prinde-o, tată!
- Eşti OK? - Sunt bine.
- Eşti teafără? - Sunt bine.
- Ce făceai acolo? - Căutam ajutor.
Am umblat mult în noaptea asta
şi mi-e teamă că nimeni n-a fost bun cu mine.
Ei, bun venit la New York.
Mulţumesc.
Bine. OK, eşti sigură că eşti în regulă?
- O, da. - Vrei să chem pe cineva pentru tine?
Nu cred că te aud de aici.
Poftim?
Morgan, condu-o, te rog.
Şi atunci cotoroanţa mi-a spus să...
...mă uit bine în fântână şi să-mi pun o dorinţă.
Dar cred că m-am uitat foarte departe
pentru că am căzut jos, jos, jos.
Apoi m-am căţărat printr-o gaură rotundă
şi m-am pierdut rău, până am căzut de la castel.
- Iar acum sunt aici cu voi! - Faci asta des?
Cazi de pe lucruri?
De regulă cineva mă prinde.
Nicio grijă, sunt sigură că Edward
e deja în căutarea mea.
Sigur că dimineaţă va veni să mă salveze
din acest ţinut straniu.
Să mă ducă acasă, unde să putem gusta amândoi sărutul dragostei adevărate.
- Sărutul dragostei adevărate? - Cel mai tare
- lucru de pe lume. - Aha.
Ce bine ar fi să găsesc un loc unde să poposesc în seara asta.
- Ce fel de loc? - Nu ştiu.
O păşune, sau poate o scorbură.
- O scorbură? - Sau o casă plină cu pitici.
Am auzit că sunt foarte primitori.
Te las înăuntru pentru un minut. Te usuci, dai un telefon dacă vrei.
Avem o oră de culcare de respectat. Să mergem.
Eşti foarte drăguţ.
- Ce-i cu rochia asta a ta? - Îţi place?
- Nu, e... - Am luat mătasea
de la prietenii mei viermi de mătase şi am răsucit un fir.
- Ai făcut-o tu singură? - Păi, şoriceii şi iepuraşii
m-au ajutat la cusut.
Sunt tare buni!
Hai să-ţi chemăm o maşină.
- Nu poate dormi aici, tati? - Nu. Un nu mare de tot.
- Chiar eşti o prinţesă? - Nu încă.
Dar...
...o să fiu în curând.
Uau, tată. E tare somnoroasă.
Nu. Nu e acceptabil. Nu.
N-o s-o faci să plece, tati, nu?
- Trebuie să te culci. - Dar cred
că ar putea fi o prinţesă adevărată.
Morgan, faptul că are o rochie trăsnită
nu înseamnă că e prinţesă. E o femeie foarte confuză
care ne-a picat în poală.
- Deci n-o lăsăm să stea? - Nu.
Pune-ţi pijamaua şi la culcare.
Noapte bună, OK?
Bună. O maşină la 116 colţ cu Riverside.
- Nu închideţi, vă rog. - Mulţumesc.
Alo, domnule. Destinaţia, vă rog.
Domnule?
- Morgan. - Ce e?
Dormi în camera mea.
- De ce? - Du-te şi gata.
Bine.
Fii fără frică, Giselle! Te voi salva!
Dar pe mine cine mă salvează?
Bun, să-l închidem.
- Hei, amice! Nu eşti... - Linişte!
Băieţi, e în regulă.
- Cum te cheamă, ţărane! Repede! - Arty.
Eşti mână în mână cu cotoroanţa care a trimis-o
pe biata mea Giselle pe lumea asta murdară, Arty?
Veveriţă, face omul ăsta parte din complotul sinistru?
Biata veveriţă.
Şi-a pierdut graiul în faţa mea.
Ce spui, domnule? Îmi pierd răbdarea.
- Despre ce vorbeşti? - Caut o fată frumoasă.
Cealaltă jumătate a mea, cocheta mea,
replica dragostei mele.
Şi eu aş vrea să găsesc una.
Atunci cască bine ochii, Arty.
- Hai, Pip. - Eşti OK?
Jos de pe maşină, nebunule!
Ai văzut veveriţa aia?
Vai de mine.
Nu e bine.
PUI LA GRĂTAR HOT DOG BURGERI
Vai de mine. Eşti teafăr?
Bună.
Întotdeauna mi-a plăcut să-mi fac noi prieteni.
În regulă, haideţi cu toţii să facem ordine.
Haideţi, ai mei prieteni cu mic cu mare un cântec
Să cântăm, şi de treabă să ne apucăm
Voci delicate puternice şi cristaline
Haideţi la treabă cu toţii
Săriţi degrabă bucătăria s-o facem lună
În timp ce cu drag cântăm
Un cânt voios când cada o frecăm
O pată mai încăpăţânată
Un ghemotoc de păr din duş
Un refren melodios pentr-un cântec de muncă voios
Şi tot aşa noi vom cânta
Altminteri nu facem treaba
Cu furtunul vânăm petele de ulei şi frecăm toaletele cu temei
Ne place să ne facem treaba în voie
Cu puţin "la da dum dum dum"
În timp ce aspiratorul îl golim
E distracţie pe cinste
Să îngâni un cântecel vesel de muncă
Un cântecel vesel de muncă
Ciudat loc unde mă aflu
Şi pe Edward îl aştept
Inima-mi oftează tristă
Totuşi, cât timp sunt aici,
O nouă experienţă
Merită poate trăită
Hei, ştergeţi mai departe
Poţi face o mulţime când ai
Un cântecel atât de vesel cu tine
Când freci cu buretele murdăria
Ne place mult tot ce avem de făcut
Aşa că prieteni, chiar de sunteţi dăunătoare
Lucrăm cu toţii voioşi împreună
Cântăm de zor şi aducem detergentul
Pentru cămăşile murdare şi şosetele puturoase
Cântaţi de zor
Dacă nu puteţi cânta îngânaţi cu noi
În timp ce încheiem al nostru cântecel de muncă
Nu-i aşa că a fost distracţie?
- Trezeşte-te, trezeşte-te! - Ce e?
- Trezeşte-te! - Ce e?
- Vino, trebuie să vezi! - Ce e?
Nu pot să-ţi spun. Vii şi vezi.
Ce s-a întâmplat? Eşti OK?
- Da. Ce e, Morgan? - Priveşte!
Doamne. Afară! Afară!
- Ce să fac cu ei? - Scoate-i afară.
- Scapă de ei. - Să-i pun la loc?
Pune-i afară! Nu-i pune la loc.
Deschide uşa!
Bine! Ai grijă!
- Stai acolo. - Dar, tată.
Stai acolo.
- Alo. - Intră.
- Da, pot să...? - Oh. Bună dimineaţa, Robert.
Sunteţi foarte drăguţi.
Mulţumesc! Sper că ai visat frumos.
- Cred că încă mai visez. - E o încăpere fermecată.
De unde vine apa?
Păi, apa vine din ţevi.
- Şi ţevile de unde o iau? - Nu ştiu. Din...
...de unde o iau ţevile.
E fermecată.
- Salut, prietena mea. - Bună, Nancy.
Ei, ce zici, eşti gata s-o ardem?
Ce să ardem?
De ce mai eşti încă în pijamale?
Am fost cam ocupaţi pe aici.
Uau. Ce curăţenie e la voi.
- V-aţi luat femeie de serviciu? - Nu. Nu chiar.
Nicio grijă. Prietenii mei se ocupă.
- Nancy? - O, bună.
- Cine e ea? - Nu e nimic.
- Eu sunt Giselle! - Nu e nimeni.
Mă duceam spre castel să mă mărit...
- E măritată? - Nu e.
- Nu încă! - Cum adică, "încă"!
S-a pierdut. Încercam s-o ajut.
Să găsească duşul?
Duşul. Duşul e minunat, Nancy.
- Sunt convinsă. - Ajunge. Mulţumesc.
- Linişteşte-te. Să vorbim. - Despre ce, Robert?
Nu am stat niciodată peste noapte, că am convenit
să păstrăm nişte limite cu Morgan aici.
Mi-am spus, "Am noroc. E atent!"
Nu m-am gândit că pe tine te preocupa aglomeraţia.
- Vorbim mai încolo. - Nu cred.
O iei pe Morgan la şcoală? Vă împrieteniţi ca două fete mari.
Ca să poţi să te împrieteneşti şi tu cu o fată mare?
- Nu cred. - Dar... doar...
La revedere!
E tare drăguţă.
Îmbracă-te, te rog. De şcoală.
Doar... Te rog.
- Nancy. - 38 cu Şapte.
Nancy, aşteaptă!
- Da? - Trebuie să pleci.
Nu ştiu ce intenţionezi, dacă-l aştepţi pe Prinţul Fermecat...
- Prinţul Edward! - În fine.
Te duc la un autobuz, tren, avion, orice,
şi cu asta basta! După aia nu mai e treaba mea.
Ce e asta?
- De unde ai asta? - Eu am făcut-o.
Îţi place?
Eşti supărat.
Ai făcut rochie din draperiile mele?
Eşti supărat. Îmi pare tare rău.
- Nu sunt supărat, sunt furios. - Furios?
E un sentiment neplăcut. Ai auzit de el?
- Am auzit de el, dar eu... - Ai provocat o inutilă
problemă cu Nancy, pe care acum trebuie s-o rezolv.
Vezi tu, problema e că tocmai mă pregăteam
să fac un mare pas înainte.
Vroiam să-i cer mâna, de fapt.
Acum i-a intrat în cap că tu şi cu mine...
- Ne-am sărutat? - Da, ceva de genul ăsta.
Vai, nu.
- Ar trebui să-i cânţi! - Să-i cânt?
Şi aşa poate s-ar încrede iar în sentimentele tale.
Te duci degrabă la ea, o iei în braţe
şi apoi îţi reverşi sufletul într-un minunat cântec.
Şi atunci va şti cu siguranţă.
- De ce te uiţi aşa la mine? - Nu ştiu.
Parcă ai evadat dintr-o felicitare Hallmark.
Şi asta e rău?
Şcoala! E târziu! Să fugim.
Ar vrea ea să vină pe brânci înapoi
şi să-mi fure coroana!
Să mă dea deoparte ca pe-un gunoi regal! Ce...?
Poate că prinţul Edward n-o găseşte.
- Poate că o găseşte! - Vai de mine.
Ce bine era să fie cineva care să ţină atât la mine
încât să se ducă după el.
Un bărbat puternic şi curajos
pentru care aş face orice.
Fii fără teamă, regina mea.
Îl voi opri!
- Acum ce mai e? - Încă unul?
Scoateţi-l de acolo. Hai. Repede.
De unde vin oamenii ăştia? Hai!
Hopa-sus.
Ridicaţi-l.
Hei, amice.
Lasă-mă să ghicesc. Tu...
- ...cauţi o prinţesă. - Nu.
Caut un prinţ de fapt.
Bun.
Ţi-ai găsit perechea, bestie puturoasă!
- Toată lumea rămâne în autobuz. - Giselle? Dragostea mea?
Fir-ar să fie!
Bestia de oţel a murit, ţăranilor.
Sunteţi liberi.
- Dă autobuzul din drum. - Hai, repede.
- Dă autobuzul la o parte. - Eşti nebun?
Nimeni nu-mi înjunghie autobuzul. Te fac bucăţi!
M-ai auzit?
- Treci jos de acolo! - Dacă îmi dai voie...
- Nathaniel, bătrân prieten! - Sire, pot să sugerez să...?
Tu? Eşti prieten cu el?
Nebun, înţepat... Vine aici să-mi dea traseul peste cap?
Vă fac bucăţi pe amândoi!
Nu te holba aşa la mine.
Un şobolan! Daţi-l de pe mine!
O veveriţă, ca să fim mai exacţi.
Sire, pot să sugerez să-ţi cauţi mireasa în altă parte?
- La ce te uiţi? - E frumoasă.
E doar o statuie!
Vino repede. Repede.
Sam? Nu-mi spune că doamna Banks e deja aici.
- Dna Banks e deja aici. - Bun.
- Cu domnul Banks şi avocatul lor. - De când?
- Chiar vrei să ştii? - Nu.
Vreau să faci ceva pentru mine.
- Vezi fata asta? - Cine e?
Habar n-am. Sunt sigur că e din provincie.
- Ce să fac? - Află de unde e,
trimite-o înapoi şi vezi să fie ieftin.
Dacă sună Nancy, trebuie să-i vorbesc.
Giselle? Nu bea de acolo.
Am o şedinţă. Sam o să te ducă acasă.
Sam? Ea e Giselle. Giselle, ea e Sam.
- Da! Bună. - Nu-i face necazuri.
- Mă bucur să te cunosc. - Şi eu pe tine.
Majestate.
- Nathaniel! - Majestate?
Nathaniel, aici!
Nathaniel!
În sfârşit. În sfârşit. Fierb aici.
- Ai găsit-o? - Mi-e teamă că nu, milady.
Timpul e crucial.
Nu să riscăm ca fiul meu vitreg s-o aducă înapoi.
N-o va face, Majestate! Mă jur!
Nu, aşa e. Vreau să mă asigur de asta.
Dar, Majestate, cum anume... ?
...ai ajuns să ai un gust atât de...
...delicios?
Mere otrăvite, milady.
- Vrei să...? - Nu înţelegi, dragul meu?
Dacă vom putea vreodată să trăim fericiţi până la adânci bătrâneţi...
Fericiţi...
...până la bătrâneţi? O, milady.
Da. Nu va fi greu.
Trebuie doar o muşcătură. Atâta doar.
O muşcătură mică o va scufunda
într-un somn adânc şi agitat.
Iar când ceasul va bate ora 12
pretendenta la tronul meu
va fi dusă!
Aşa voi face, milady.
- Mă jur. - Da.
Vei găsi fata la Columbus Circle...
Majestate?
Salut.
Micuţă...
- Pip! - Sire! Sire, te rog. Te implor.
Nu asculta rozătoarea asta nebună.
O fi mâncat nişte nuci stricate.
Ar trebui s-o omorâm pentru binele ei.
- Nathaniel, las-o să vorbească. - Dar, sire! Nu. Delirează.
A venit să spună tot felul de...
Continuă, Pip.
Ce vrei să spui?
Uită-te la mine. OK?
Nathaniel?
Nathaniel...
- Nathaniel e fericit să fie cu mine. - Nu, nu, nu.
Ştiu.
- Măr? - Nu, mulţumesc.
E bun.
Oh, OK.
Simţi că ai muri dacă eu n-aş fi aici.
Da. Aşa e. Bun.
Trebuie să spun, cred că a mers bine.
Nu-i niciun motiv să nu fim rezonabili.
Minunat. Se pare că ne apropiem de o înţelegere.
Scuze. Mă duc să văd de maşini.
- Îmi pare rău. - Ce? Ce e?
N-are permis de conducere sau paşaport.
- Nu găsesc locul de unde e. - Ce loc?
- Andalusia. - Andalasia.
În fine. Am sunat toate agenţiile de voiaj.
Nu ştiu dacă e o ţară sau un oraş.
- Sau o fi un stat. - Sau o stare psihică.
Mi-a spus că e dincolo de Păşunile Bucuriei
şi de Valea Mulţumirii. Ce se întâmplă?
Vai mie. Ai un păr minunat.
- Eşti frumoasă. - Mulţumesc.
Bărbatul căruia i-ai dăruit inima e tare norocos.
- Încearcă să-i spui lui asta. - Sunt sigură că ştie.
- Poftim? - Tu eşti acela?
Eşti foarte norocos. Uită-te doar cum îi sclipesc ochii.
- Nu mă mir că sunteţi îndrăgostiţi. - Mă duc.
Îmi cer scuze. Pardon. Giselle? Te rog?
Nu merge aşa, bine? Nu mai sunt împreună.
- Nu înţeleg. - Divorţează.
- Se separă unul de celălalt. - Se separă?
- Da. - Pentru cât timp?
- Pentru totdeauna. - Pentru totdeauna pe vecie?
Da.
- Vai, nu. - Ce faci?
- Nu plânge. - Plângi?
- Nu. - Îmi pare rău. Nu mă pot abţine.
- Chiar plânge? - E atât de trist.
Ce fel de operaţiune aveţi aici?
E atât de neprofesionist.
Bună dimineaţa, Phoebe. Ce mai faci? Mă bucur...
Dacă încercaţi să ne manipulaţi
puteţi uita de înţelegerea noastră.
Ce se întâmplă aici? Cine e ea?
O prietenă. Nu, e o cunoştinţă, de fapt.
M-ai implorat să-ţi dau cazul ăsta, şi ce văd?
Vin aici şi toată lumea e supărată?
O fată plânge ca la Oprah.
Rezolv eu. Carl, o să fie în regulă.
- Ce-i cu tine? - Cu mine?
Da, tevatura asta că ne pasă de oameni. Pe oamenii ăştia îi doare.
Sigur că îi doare. Se separă pentru totdeauna.
Azi căsătoriţi, mâine nu mai sunt.
- Ce loc cumplit e ăsta? - Aici e realitatea.
Prefer să fiu în Andalasia.
Şi eu prefer să fii acolo. Intră, te rog.
Mă gândeam că acoperim mai mult teren dacă ne despărţim, sire.
Tu singur, şi eu cu ea.
Un plan inspirat, Nathaniel.
Unde crezi că ar trebui să caut?
Priveşte, sire! Acolo!
Giselle!
Fugi la ea, sire! Degrabă! Nu pierde o clipă!
- Giselle! - Încerc să fac o faptă bună.
- Să fiu drăguţ. - Ai fost drăguţ cu mine.
Am fost aspru pedepsit pentru asta. OK, uite, Giselle?
- Nu te mai pot ajuta, OK? - Poftim?
Ia nişte bani. Vreau să ţi-i dau.
Sună-ţi prinţul.
Cheamă-l să te ia cu calul.
Pentru că sincer, eu... Nu mai pot face faţă.
- Robert? - Du-te.
Îmi pare foarte rău.
Mi-ai fost bun prieten când n-am avut pe nimeni.
Şi n-aş vrea o clipă să te fac nefericit
sau să-ţi fac probleme, aşa că...
...mă duc.
Îţi doresc numai fericire.
Ai nişte prieteni minunaţi.
Vrei să dai de mâncare la păsări. Un dolar punga.
Sigur.
N-ai văzut din întâmplare un prinţ?
A fost aici.
- Chiar crezi? - Da.
Giselle? Ce faci?
Robert! Ea e Clara.
L-a văzut pe Edward.
A fost pe autobuz azi dimineaţă.
- A încercat să mă omoare! - Super. Minunat. Mulţumesc.
Ce faci? Nu poţi da oamenilor bani aşa.
Tu mi-ai dat mie.
- Nu asta e discuţia. - Şi a fost foarte amabilă.
Care-i chestia cu prinţul ăsta al tău?
- De când sunteţi împreună? - Cam de o zi.
Vrei să spui că pare o zi că sunteţi îndrăgostiţi?
- Nu. A trecut o zi. - Glumeşti. O zi?
- O zi? - Da.
- Mâine se fac două. - Glumeşti.
- Nu, nu glumesc. - Ba da.
Ba nu.
Vrei să te măriţi cu cineva după o zi pentru că te-ai îndrăgostit de el?
Da.
Da!
Nu pricep. Cum poţi spune că-l iubeşti pe un tip
- pe care nu-l cunoşti? - Păi, ştiu ce e în inima lui.
OK. Minunat.
A fost delicioasă.
N-am ştiut că mâncarea poate fi aşa gustoasă.
Ai terminat? OK.
- Dă-mi voie s-o arunc. - Dar tu?
De când o ştii pe Nancy?
De cinci ani.
- Şi nu i-ai cerut mâna? - Păi, nu. Eu...
Nu mă mir că e furioasă.
Bună ziua, frumoasa mea.
Vrei un măr cu zahăr ars, poate?
E pe gratis pentru frumoasa femeie.
- Chiar aşa, gratis? - Sigur!
Azi e ziua merelor cu caramel gratuite.
Mâine e ziua fripturii de vită...
Mulţumesc foarte mult, domnule.
Cu mare plăcere, coniţă.
Tu...
FLORICELE DE PORUMB
Gura.
Lumea se cunoaşte înainte să se căsătorească.
Oamenii îşi dau întâlniri.
- Întâlniri? - Da. Ştii tu, întâlniri.
Te duci într-un loc deosebit. De pildă la un restaurant,
sau la un film, la muzeu. Sau te plimbi şi vorbeşti.
- Despre ce vorbeşti? - Despre cei doi.
Despre tine însuţi. Despre ce te pasionează.
Ce-ţi place, ce nu-ţi place. Vorbeşti!
Ciudate idei aveţi despre dragoste.
Poate ar trebui să facem ca voi. Ne întâlnim, luăm masa şi ne căsătorim.
Ai uitat partea cu trăit fericit.
Lasă partea cu "trăit fericit". Nu există.
Ba sigur că există.
Îmi pare rău să te contrazic, căsătoriile sunt reuşite
dacă reuşesc să reziste.
- Lasă fericirea. - Dar tu şi cu Nancy?
Veţi fi fericiţi până la bătrâneţe.
Nu ştiu dacă rezistăm până diseară,
darămite pentru restul vieţii.
Asta încerc să-ţi spun.
- E complicat. - Dar nu trebuie să fie.
- Nu dacă ea ştie. - Ce să ştie?
- Cât de mult o iubeşti. - Sigur că ştie.
Nu vorbim despre asta în fiecare clipă, dar ştie.
- Cum? - Ce vrei să spui, "cum"?
De unde ştie
- Că o iubeşti? - Nu. Nu face asta.
- De unde ştie - Se uită lumea.
- Că e a ta? - Nu cânta. E OK.
Hai să ne plimbă. Ne plimbăm? OK?
- Ei, ştie? - Da.
De unde ştie că o iubeşti?
Ştie şi el cântecul?
Cum îi arăţi că o iubeşti?
De unde ştie că tu cu adevărat
- Şi sincer o iubeşti? - N-am mai auzit cântecul ăsta.
De unde ştie că o iubeşti?
- Cum îi arăţi că o iubeşti? - Bună treabă.
- De unde ştie că tu cu adevărat - Gata. E OK.
- Şi sincer o iubeşti? - Să mergem.
Nu-i de ajuns s-o iei de-a gata pe cea pe care o iubeşti
Trebuie să-i aminteşti sau altfel îşi va spune
De unde ştiu
Că mă iubeşte?
De unde ştiu
Că e al meu?
Îţi lasă el un bileţel să-ţi spună
EŞTI ADORABILĂ
Se gândeşte la tine?
Îţi trimite flori aurii când cerul e plumbuit?
Găseşte el o cale nouă să-ţi arate
Câte puţin în fiecare zi
Aşa vei şti
Aşa vei şti că e iubitul tău
- Vezi? - Am văzut destul. Să mergem.
- Un bal? - Da.
BALUL ANUAL KINGS QUEENS
- Ar fi mare distracţie. - N-ar fi mare distracţie.
Trebuie să-i arăţi că ai nevoie de ea
Nu te purta cu ea de parcă îţi citeşte gândurile
Fă ceva în fiecare zi s-o faci
Să creadă că o iubeşti
Toată lumea vrea să trăiască fericit până la adânci bătrâneţi
Toată lumea vrea să ştie că adevărata lor iubire e sinceră
De unde ştii că te iubeşte?
De unde ştii că e al tău?
Te duce la dans
Doar ca să te poată strânge în braţe?
- Nu dansez. - Îţi dedică un cântec în cuvinte
compuse doar pentru tine?
- Şi nici nu cânt. - Găseşte el o cale
Să-ţi spună
Cu mici gesturi de-ale sale
Aşa vei şti
Aşa vei şti că e dragostea ta
Dragostea ta
Giselle!
Am visat...
Duceţi-i florile astea lui Nancy, vă rog.
Ai înnebunit? Sunt păsări. Nu ştiu unde locuieşte.
Aşa vei şti
Că te iubeşte
Aşa vei şti
Că e adevărat
Pentru că va purta culoarea ta preferată
Ca să se potrivească cu ochii tăi
Va pune la cale un picnic pentru voi
La lumina focului
Inima sa va fi a ta pentru totdeauna
Ceva îţi va arăta în fiecare zi
Aşa vei şti
- Că e iubitul tău - Aşa ştie ea
Că o iubeşti
Aşa îi arăţi că o iubeşti
- Aşa îi arăţi - Trebuie să-i arăţi că ai nevoie de ea
Nu îţi poate citi gândurile
Aşa vei şti
Că e iubitul tău
Mulţumesc.
Foarte frumos. Mulţumesc.
- Nancy? - Mulţumesc pentru flori.
Cu plăcere. Mă bucur că ţi-au plăcut.
Îmi pare rău. E un moment nepotrivit?
N-o să crezi unde sunt în clipa asta.
O, sire! Vai, vai.
- Ai căzut pe regalul tău... - Ştiu.
- Îmi plac tare mult. - Serios?
De regulă îmi trimiţi emailuri cu flori electronice.
Astea sunt deosebite. Cum ai găsit porumbei vii în New York?
- E o poveste mai lungă. - Şi astea?
Mergem la un bal?
- Nu trebuie. - Glumeşti? E atât de romantic.
- Şi spontan! - Bine.
- De-abia aştept. - Bine. Perfect.
Şi...
...în ce-o priveşte pe Giselle, nu încerc decât să o ajut.
- Nimic nu... - Ştii ceva?
Dacă tu spui că nu s-a întâmplat nimic, aşa e. Am încredere în tine.
- Pe mâine seară. - Eşti tare schimbat.
HOTELUL GRAND DUKE
...în Times Square cu şoferiţa autobuzului
care a fost atacat azi...
Cutiuţa asta de control pare să comande oglinzii fermecate.
Erau îmbrăcaţi ciudat amândoi.
Şi apoi veveriţa...
Am fost îndrăgostit de tine dintotdeauna.
N-ai puţină demnitate?
Nu am nevoie de demnitate.
Doar de buzele tale lipite de-ale mele.
Aşteaptă, sire! Înapoi! Înapoi! Te rog!
Cum să iubesc un bărbat care nu se place pe sine?
Pleacă de aici, Jerry! Mi-e silă de tine.
Nu mă pot opri sentimentele pentru tine, Angela.
Iubirea mă face să mă port aşa prosteşte.
Asta nu e iubire. E orbire.
Lui Nathaniel îi place cum păşesc?
Sunt chipeş chiar şi când dorm?
Ce veveriţă nenorocită.
Delirează de la epuizare.
Poate vrei să te odihneşti undeva.
NU DERANJAŢI
Noapte bună.
Somn uşor.
Cred că fac o plimbare, sire.
Nu-mi plac finalurile triste.
Sire.
Ţie îţi place...
...de tine?
De ce să nu-mi placă?
Unde s-a dus?
Da. Uite. Fii atentă.
Priveşte cu atenţie. O pun în palmă aşa.
Mai fă o dată! Arată-mi! E minunat.
- Mai arată-mi! - Ultima oară.
Poftim. Aşa.
Şi priveşte.
Eşti un magician!
Ce e?
- E un loc tare frumos. - Da.
- Şi noi luăm masa? - Da.
- Avem o întâlnire. - Da.
Nu! Nu! Nu, nu. Noi doar...
Suntem doar prieteni.
În plus, de regulă lumea nu-şi duce copiii la întâlnire.
E păcat.
Morgan e o fată drăguţă. Foarte generoasă şi dulce.
Da. E minunată.
- Ce? - Îi e tare dor de ea?
- De cine? - De mama ei.
- Păi, noi... - Ce?
Nu vorbim despre asta.
Îmi pare rău. N-am vrut să mă amestec.
Nu, nu. E OK. Doar că...
Nu vorbesc despre asta... cu Morgan sau cu altcineva.
- Pentru că e foarte trist? - Nu la început.
- Erai îndrăgostit. - Da.
Da.
- Asta a fost problema. - Cum să fi fost o problemă?
Pentru că dragostea... versiunea îndulcită de care vorbeşti tu?
E fantezie.
Şi într-o zi trebuie să te trezeşti şi...
- ...eşti în lumea reală. - Ce te-a făcut să te trezeşti?
Păi...
...ea a plecat.
- Îmi pare rău pentru amândoi. - E OK.
Sunt băiat mare. Pot face faţă.
Dar pentru ea îmi fac griji.
Ştiu că e timidă. Ştiu că n-are mulţi prieteni.
Vreau doar să fie puternică, ştii?
Să poată accepta lumea aşa cum e ea.
De-aia nu încurajez basmele. Nu vreau s-o fac să creadă
în aiurelile astea cu "vise care devin realitate".
Dar visele chiar devin realitate.
Şi poate că se va întâmpla ceva minunat.
Da, uitasem cu cine stau de vorbă.
Sper să nu uiţi.
- Îmi place să vorbim. - Pentru coniţa cea frumoasă.
De la un admirator secret.
Cum de tot primeşti chestii pe gratis?
- Ce e? - E martini cu măr, coniţă.
Martini cu măr... Pare delicios.
Ai grijă. E otrăvit.
- Glumeşti. - Da.
Te înconjoară. Eu aş avea grijă.
- Iau o înghiţitură. - Nu trebuie decât o înghiţitură.
- Afurisită... - E o rozătoare pe masă!
- Ne ajută cineva aici? - Lăsaţi-o în pace.
Îmi spune ceva! Pip, eşti aici!
- O muşcă de faţă! - O veveriţă!
Poartă tot felul de boli.
Edward e aici.
- Edward e aici! - Te salvez eu, domnişoară!
Vai! Pip?
- OK. - Jos!
Să-ţi văd faţa.
Sunt bine! Pip nu m-ar zgâria! Nu!
- Unde e Pip? Unde e? - Pizza respiră!
O, Pip!
Nu.
Pip.
Ce e? Eşti OK?
Tati.
Spune-mi, oglindă fermecată, ce-i cu locul ăsta afurisit?
De ce e totul atât de dificil?
Voi găsi vreodată partenera inimii?
Cercetările preliminare pe pizza nu au indicat restul de rozătoare.
Animalul e încă acolo undeva.
Alături de noi e femeia care a fost atacată
- de veveriţă. - Giselle!
Spune-ne, cum e să ştii
că acest animal periculos e probabil încă în viaţă?
Minunat! Pip mi-e prieten şi e...
Mergem acasă?
Nu terminasem. Încă o întrebare.
Ce ticăloşie e asta?
Să fie oare acest atac neprovocat o nouă tendinţă?
- Creşte violenţa rozătoarelor? - Oglindă fermecată, te rog.
- Spune-mi unde e. - De la 116 colţ cu Broadway...
116 cu Broadway. Mulţumesc, oglindă.
...sunt Mary Ilene Caselotti.
Vai mie. Ce seară cu peripeţii.
- Ţi-a fost frică mai devreme? - Puţin.
Crezi că Pip o să fie OK?
Nu-mi fac griji pentru Pip.
E foarte curajos.
Îmi amintesc o dată când bietul lup
era fugărit de Scufiţa Roşie
prin casa bunicii, şi ea avea un topor.
Dacă Pip nu trecea pe acolo să-l ajute
nu ştiu, zău, ce s-ar fi întâmplat.
Nu-mi amintesc versiunea asta.
Asta pentru că Scufiţa o spune puţin altfel.
Noapte bună, Giselle.
Şi mulţumesc pentru poveste.
Noapte bună, Morgan.
RESTAURANTUL BELLA NOTTE
Doamnă! Nu puteţi lăsa câinele să facă asta aici!
Ai venit prea târziu.
Îmi cer scuze.
O, Giselle!
Uite, Giselle.
A fost o poveste frumoasă cu veveriţa şi tot restul.
Da.
Ştiu cum e când cineva te dezamăgeşte.
E tentant să vezi lucrurile cum vrei tu
- în loc de cum sunt ele. - Nu-mi doresc să vină, Robert.
- Vine. - Bine.
- Că ţi-a spus veveriţa. - Da. De fapt Pip mi-a spus...
Ştii ceva? Nu ştiu dacă glumeşti
sau eşti ironică, pentru că veveriţele nu vorbesc.
Păi, nu vorbesc aici.
În loc să iei sfaturile unei rozătoare de pădure
vroiam doar să-ţi spun...
...că dacă nu merge şi vrei să rămâi la New York,
- vreau să te ajut. - Eşti foarte drăguţ, Robert.
- Dar Edward vine după mine. - Dar dacă nu vine?
De ce tot spui asta?
Am de-a face cu aşa ceva în fiecare zi.
Dacă o relaţie are probleme de la început
- nu se îmbunătăţeşte. - Vine!
Giselle, nu cred. Nu.
- Da! - Trebuie să te contrazic. Nu.
- Nu? - Nu.
E singurul cuvânt pe care-l ştii? Nu?
- Nu! - O, da? Nu.
- Nu, adică, nu. - Nu! Nu! Iar şi iar!
Orice cuvânt îţi iese pe gură e "nu"! Mă face atât de...
- Uneori mă faci atât de... - Te fac atât de cum?
Mă faci atât de...
De...
...furioasă!
- Sunt furioasă! - Eşti în regulă?
- Sunt furioasă! Furioasă! - Te simţi bine?
Sunt...
Mă simt minunat.
Eşti sigură?
Da. Sunt...
Sunt bine.
Sunt...
...foarte bine.
OK.
Noapte bună.
Vai de mine.
- Bună dimineaţa. - 'Neaţa, tată.
- Bună dimineaţa. - 'Neaţa.
Bună dimineaţa. Ai pregătit micul dejun. Minunat.
- Mă duc eu. - Mulţumesc.
- O rochie frumoasă. - Mulţumesc.
Eu sunt! Prinţul Edward de Andalasia,
să-mi salvez mireasa, pe Giselle cea vrednică!
- A venit. - Aşa se pare.
Vai. Vai de mine.
- Cum arăt? - Puţin şocată.
- Nu, vreau să spun, cum arăt? - Arăţi...
....frumoasă.
- Giselle! - Edward!
Vrei să...? Ai putea să...?
- Vrei să ai puţină grijă? - Tu!
- Ce? - Tu eşti acela care a ţinut-o
- ostatecă pe Giselle a mea! - Să nu ne enervăm.
Nu!
- Ultimele cuvinte înainte să te ucid? - Glumeşti probabil.
Ciudate vorbe.
Nu! Nu! Nu.
Ei sunt prietenii mei.
Ea e Morgan. El e Robert.
El e Edward.
Am visat la sărutul dragostei adevărate
Şi el cântă.
Şi la o domnişoară căreia am început să-i duc dorul
Curată şi suavă aşteptând să se alăture
Cântecului meu de dragoste
Da, undeva e o fată pe care n-am cunoscut-o vreodată
Care a venit pe lume
Să încheie
- Ce s-a întâmplat? - Nu cânţi.
Oh, nu cânt.
Îmi pare rău.
- Mă gândeam. - Gândeai?
Mi-ar plăcea mult să fac ceva înainte să plecăm.
Spune, dragostea mea, şi se va face.
- Vreau să am o întâlnire. - O întâlnire!
Ce e aia o întâlnire?
Păi...
...ieşim la restaurant.
Vorbim despre noi.
Ce ne place şi ce nu ne place. Ce ne interesează.
O întâlnire.
Şi nu uitaţi, puteţi să veniţi să mă vedeţi în Andalasia oricând.
Sigur. Şi tu dacă mai treci prin oraş,
ar trebui să ieşim cu toţii la un restaurant.
Ar fi minunat.
Ne vedem curând.
Nu vorbim aici de, ştii tu,
- pentru totdeauna. - Şi pe veci.
Aşa că...
...noroc la întâlnirea ta.
Şi ţie... cu Nancy.
Şi ţie. Mi-a plăcut să petrecem timp împreună.
N-o să te uit niciodată. Ştii asta.
Da?
Mulţumesc că aţi avut grijă de mireasa mea, ţăranilor.
O să-mi lipsească mult.
Şi mie, draga mea.
Şi mie.
Nu ştiu cum s-au găsit unul pe celălalt, Majestate.
- Chiar nu ştiu. - Idiotule!
- Dar Majestate... - Te-am trimis s-o ucizi, nu s-o salvezi.
- Nu poţi face un lucru ca lumea? - Doamnă, ştiu că eşti supărată.
Dar dacă găseşti o cale să-mi mai dai o şansă.
Încă o şansă? Crezi că merele otrăvite cresc în copaci?
A mai rămas doar unul! Gata cu şansele!
- Majestate, te rog! - Nu, nici nu discut!
Vin acolo! Şi o omor eu însămi pe stricata aia!
Vai mie.
Mă gândeam ce a spus fata aia despre
ochii sclipitori ai lui Phoebe.
E primul lucru pe care l-am remarcat când ne-am cunoscut.
Aşa e.
- Ochii ei chiar strălucesc. - Ethan.
OK, uitaţi ce e.
Phoebe, ca avocatul tău,
nu poţi lăsa o întâlnire întâmplătoare cu cineva...
Dacă n-a fost întâmplare?
Dacă nu ne-am întâlnit cu ea din întâmplare.
- Fraţilor, aveaţi probleme. - Toată lumea are probleme.
Toată lumea are clipe dificile.
Sacrificăm toate clipele frumoase din cauza lor?
Nu.
Ţi-a plăcut hot dog-ul?
Nu e chiar de câine. Aşa îi spun ei în engleză.
- E excelent. - Bine.
Păi! A fost o întâlnire minunată.
- Mergem? - Unde?
Înapoi în Andalasia, desigur. Să ne căsătorim.
Să trăim fericiţi până la adânci bătrâneţi.
Nu trebuie să mergem numaidecât.
Cât durează întâlnirile astea de regulă?
Păi...
Pot să ţină cât vrei.
Pot continua la nesfârşit,
cât timp te gândeşti la activităţi pe care le poţi face.
- Activităţi? - Ne putem duce la muzeu.
Sau la teatru?
- Sau e un bal. - Un bal?
Da.
E dans şi muzică.
- Îţi place asta. - Păi da, cred că da.
Minunat. Atunci să mergem.
- Giselle? - Da?
- Apoi ne întoarcem în Andalasia? - Sigur.
Îndată ce se termină.
Giselle! Te-ai întors! Te-ai întors!
Morgan. Morgan, am nevoie de ajutorul tău.
Mă duc la bal, şi nu ştiu ce să fac
sau ce să port.
Nu ştiu unde găsesc eu o zână bună la ora asta.
Am ceva mai bun decât o zână bună.
Tata spune că e doar pentru urgenţe.
Asta e categoric o urgenţă.
Uite, poţi să duci tu plasa.
- Pa. - Pa.
Următorul.
- Domnişoară? - Mulţumesc.
O zi bună.
Şi când ieşi nu îţi pui prea mult machiaj
că altfel dai impresia greşită băieţilor.
Şi ştii şi tu cum sunt.
Nu-i interesează decât un lucru.
- Ce anume? - Nu ştiu.
Nimeni nu vrea să-mi spună.
Deci aşa e?
- Ce, draga mea? - Să te duci la cumpărături cu mama ta?
Nu ştiu. N-am fost niciodată la cumpărături cu mama mea.
Nici eu.
- Dar îmi place. - Şi mie.
Şi gândeşte-te, curând vei avea o mamă nouă.
Vrei să spui, o mamă vitregă.
Nu e adevărat ce se spune.
Am întâlnit multe mame vitrege minunate.
Edward are o mamă vitregă.
N-am întâlnit-o niciodată dar am auzit că e tare drăguţă.
Dl N e pe linie să ne spună că dulceaţa lui se poartă cam distant.
Ce spuneaţi, domnule N?
Am tratat-o întotdeauna ca pe o regină,
dar în ultima vreme am început să simt
o faţă complet nouă a ei, de parcă nici n-o cunosc.
Cred că trebuie s-o iei deoparte
şi să afli ce simte cu adevărat pentru tine.
Bună, nimicule. Mi-ai dus lipsa?
BALUL KINGS QUEENS
- Ea ce caută aici? - Habar n-am.
- Sunt surprins să te văd aici. - Şi eu sunt.
- Ai spus că nu poţi dansa. - Am spus că nu dansez.
N-am spus că nu pot.
El e Edward. E...
- ...prinţul meu. - Ea e Nancy.
Ea e... Păi, e...
- Suntem împreună. - Da.
Iar ea e frumoasa Giselle, iubirea vieţii mele.
Dorinţa inimii mele.
- S-a întâmplat ceva? - Felul cum ai spus-o.
Aşa direct. Fără nicio urmă de ironie.
E foarte... romantic.
Mulţumesc.
Oameni buni, a venit momentul.
Fiecare domn să invite o domnişoară
care nu l-a însoţit în seara aceasta să danseze
valsul Regelui şi Reginei.
- Am onoarea? - Te rog.
Dansăm?
Eşti în braţele mele
Şi toată lumea a plecat
Muzica se-aude mai departe
Doar pentru doi
Într-o strânsă îmbrăţişare
Iar când sunt cu tine
Simt că sunt în viaţă
Că viaţa se scurge
Că romanticele visuri trebuie să piară
Aşa că de al meu rămas bun îmi iau
Şi niciodată n-am ştiut
Cât de aproape am aşteptat
Am aşteptat aici cu tine
Iar acum voi şti pentru totdeauna
Că nu vreau decât
Să te strâng în braţe
Atât de aproape
Atât de aproape să ajungem
La celebrul final fericit
Să cred aproape
Că de data aceasta nu-i închipuire
Acum eşti lângă mine
Şi uite ce departe am ajuns
Ce departe
Suntem
Ce aproape
Te superi dacă întrerup?
Nu, sigur.
Dacă te pierd acum
Suntem atât de aproape
Să ajungem
La celebrul final fericit
Să cred aproape
Că de data aceasta nu-i închipuire
- Eşti tristă. - O, nu.
- Sunt bine. - Îţi aduc mantia.
Atât de aproape
Şi totuşi atât de departe
Copilă? Tu eşti?
Tu! Tu m-ai trimis aici.
Ce mă bucur să te văd. Mi-am făcut multe griji.
Un accident cumplit prin care ai ajuns în locul acesta groaznic
cu atâta tristeţe şi durere.
O, da.
Să nu fii niciodată alături de cel pe care îl iubeşti.
Blestemată să fii cu altul pe vecie.
Dar nu trebuie să fie aşa.
O, nu, nu, nu. Pot opri durerea. Da.
Pot face toate amintirile urâte să dispară.
Da!
O muşcătură, dragostea mea,
şi toate acestea or să dispară.
Viaţa ta aici,
oamenii pe care i-ai cunoscut.
N-o să-ţi aminteşti nimic.
Doar vise dulci...
...şi finaluri fericite.
Dar trebuie să te grăbeşti. Repede.
Magia nu va prinde
decât dacă muşti înainte ca ceasul să bată ora 12.
Repede. Repede. Repede.
Da! Da! Da! Aşa. Aşa.
Repede. Repede. Da.
La o parte din calea mea!
Cum a făcut asta?
Edward?
- Mamă? - Edward!
Da. O, ea.
O duceam un pic la aer.
Se pare că a leşinat. Las-o, dragule.
E bine. Las-o. Trage-i o palmă.
Dă-i nişte apă. E bine.
- Cineva, ajutor! - Exagerezi.
N-ar trebui să te agiţi aşa.
Nu. Sună la Urgenţe.
Nu-l băgaţi în seamă. Înapoi la petrecere.
- E în regulă. - Giselle.
E o femeie aici, e inconştientă.
Nu ştiu ce s-a întâmplat.
- A leşinat. Dar o să-şi revină... - Nu-i adevărat.
Nathaniel, înapoi la maşină.
Nu vreau.
Ai otrăvit-o.
- Ea e cotoroanţa! - Tu ai făcut-o?
Ea a trimis fata aici. Ea a otrăvit-o!
Cu ajutorul meu
- îmi pare rău că o spun. - Minte, dragule.
De ce m-aş înhăita eu cu un caraghios ca ăsta?
- Gândeşte-te. De ce...? - Linişte!
Ticăloasă mincinoasă şi ucigaşă!
Când ne întoarcem acasă, Andalasia va afla de trădarea ta.
- Zilele tale de regină vor fi numărate! - Îmi iei coroana?
Nu ţi se pare cam melodramatic, dragule?
Nu ştiu ce înseamnă "melodramatic"
dar vei fi îndepărtată de pe tron pe vecie. Voi avea grijă de asta.
De-ajuns cu tine, viperă.
- Trebuie s-o ajutăm. Ce să facem? - Nu ştiu. Ce facem?
Nu poate fi ajutată. S-a sfârşit cu ea.
Sărutul dragostei.
Ce?
Cel mai puternic lucru de pe lume.
Da. Desigur.
Ştiam asta.
Nu merge!
Acum n-o mai salvaţi. Când ceasul bate 12...
...o să fie moartă.
- Doar dacă...? - Dacă?
Nu e posibil. Nu pot fi eu acela.
- Nu vezi? - N-o ştiu decât de câteva zile.
Sărut-o, Robert. E OK.
Te rog.
Nu mă lăsa.
Am ştiut că tu erai acela.
- Ce părere ai? - Minunat.
Mai reuşit ca spectacolul de anul trecut.
Nu!
Cel mai puternic lucru din lume.
Nu cred.
Habar n-ai cu cine te pui.
Vreţi spectacol? Vă dau eu spectacol.
Înapoi şi pregătiţi-vă de spectacolul cel mare.
Egoistă, malefică...
Toată vorbăria asta cu "sărutul dragostei adevărate".
Mă face să arăt ce-i mai rău în mine.
- Înapoi. - M-am gândit,
dacă e să rămân regină, o să am nevoie
de o poveste, ceva, pentru când mă întorc.
Dacă e ca un monstru gigantic să apară
şi să-i omoare pe toţi?
Şi biata, neputincioasa regină Narissa,
n-a reuşit să-i salveze.
Să începem cu fata care a pornit totul, nu?
- Peste cadavrul meu. - În regulă.
- Sunt flexibilă. - Dă-mi drumul!
Hai, Giselle. Nu vreau să ratezi finalul ăsta.
Dă-mi drumul!
Lasă-mă jos! Eşti nebună!
Nu, sunt crudă, răzbunătoare, foarte mare.
Dar niciodată nebună.
- Giselle! - O schimbare în povestea noastră.
Micuţa şi curajoasa prinţesă vine să-l salveze.
Înseamnă că tu eşti domnişoara disperată,
ei, chipeşule?
Ţine-te după mine, draga mea. Ducem povestea pe noi culmi.
Pip!
Vrei să fii pusă în libertate...
...s-o ajuţi pe Giselle...
...să învingă bestia.
De ce n-ai spus aşa de la început?
Mulţumesc.
Narissa! Nu te las să-l iei!
Povestea noastră se încheie acum.
Giselle, eşti pe marginea scaunului
aşteptând cu nerăbdare să afli cum se termină?
Pip!
Ce zici de asta:
"Au trăit fericiţi până la adânci bătrâneţi!"
Cel puţin eu am trăit.
Ce?
Robert! Ţine-te bine!
Obişnuieşti aşa ceva? Să cazi de pe lucruri?
Numai când tu eşti prin preajmă să mă prinzi.
Pentru totdeauna
- Tristă, frumoasă domnişoară? - Şi-a uitat condurul.
Ce să vezi.
Finaluri de poveste basme care devin realitate
Îmi dai voie?
În sinea noastră dorim să fie aşa
Îţi vine perfect.
În străfundul inimii noastre
E partea favorită din poveste
S-o recunoaştem cu toţii
Vrem să ajungem la
Fericiţi până la adânci bătrâneţi
Scuze.
Ce semnal bun am aici.
Fericiţi până la adânci bătrâneţi
CROITORIE LA MODĂ ANDALASIA
Începe o modă nouă poartă-ţi inima de mânecă
Până la adânci bătrâneţi
Uneori ajungi la realitatea pură pretinzând altceva
Pretinzând altceva
Fără teamă, fără ruşine
Lumea aceasta e una a bucuriei
DUREREA MEA REGALĂ NATHANIEL
Ba poate ajungi
Să te bucuri că eşti tu însuţi
Fericiţi până la adânci bătrâneţi
TĂCEREA NU E DE AUR DE PIP
- Poftim, draga mea. - Mulţumesc, Pip!
În regulă, toată lumea, nu vă împingeţi. Sunt exemplare destule pentru toţi.
Nu-i de mirare că-ţi simţi inima în zbor
Capul ţi se învârte-ameţitor
Fiecare sfârşit fericit e un nou început
Lasă-te fermecat
Şi ai putea pătrunde
În ţinutul fericirii de-a pururi
Şi aşa au trăit cu toţii
fericiţi până la adânci bătrâneţi
SFÂRŞIT
Am visat
sărutul dragostei adevărate
MAGIE ÎN MANHATTAN