Det trengs cirka 200 kg for å knuse en hodeskalle.
Men menneskets følelser er langt mer ømtålige.
Ta Suzy, for eksempel. Min første, ordentlige kjæreste.
Mitt første ordentlige oppbrudd utspilte seg foran øynene på meg.
Jeg trodde ikke det ville føles som et bilkræsj.
Jeg bremser og glir mot en følelsesmessig kollisjon.
Så... er alt dette min feil?
Jeg, Ben Willis?
Merkelig hva som suser gjennom hodet i en slik situasjon.
De to og et halvt årene vi var sammen...
Alt vi lovet hverandre...
Feriene med familien hennes...
Lampen vi kjøpte på IKEA...
Det var siste året på kunstskolen.
I ukevis prøvde jeg å komme på hva som gikk galt.
Hvorfor slo vi egentlig opp?
Når jeg tenker på det nå, virket årsakene så ynkelige.
Først er hun sammen med meg og sier at hun elsker meg.
Neste uke sier hun nok det samme til en annen.
Elsket hun meg, egentlig?
Hva er forresten kjærlighet?
Og er den virkelig så flyktig?
Glem henne.
Ikke kast bort tiden på en som har vraket deg for Steve Jenkins.
Hun vraket meg ikke.
Hvorfor slo hun opp, da?
Fordi hun tror gresset er grønnere på den andre siden.
Hun er alltid redd det finnes en morsommere fest, -
- eller en bedre kjæreste.
Jeg hadde aldri kunnet gjøre henne lykkelig.
Så begynte Steve Jenkins å sende sms til henne.
Hvordan fikk han nummeret hennes?
Det var et godt spørsmål. Jeg fryktet det verste.
Jeg vil ikke tenke på det.
Du burde gå ut med ei pen dame, modell eller noe sånt.
Hvorfor det?
Hvis du har ei pen dame, må du være verdt noe.
Kvinner konkurrerer, skjønner du.
Hvis Suzy ser deg med ei sexy rype, tenker hun:
"Kan jeg ta Ben fra henne, må jeg være vakrere."
Seans suksess når det gjaldt kvinner var imponerende...
Det er sant. Bare spør moren din.
Det eldgamle spørsmålet...
Hva er kjærlighet?
Unnskyld meg.
Ben, mr Adams er her for deres skyld, -
- kan du ikke vise ham litt respekt?
Unnskyld.
Jeg bor på studenthjem, like ved universitetet.
Fire etasjer betong med 120 hormonstappa studenter.
Dette er hjemsøkelsens time...
Da angerens demoner kommer.
Hun stod akkurat der, og jeg ytret ordene:
Jeg er lei for det. Jeg kan nok ikke gjøre deg lykkelig.
Vi burde kanskje slå opp.
Det var da hun ble sint.
Hallo?
Suzy? Det er meg, Ben.
Ben? Jeg lå og sov. Hva vil du?
Suzy... Jeg er lei for det.
Jeg er også lei fordet.
Er det noen mulighet for at vi kan bli sammen igjen?
Jeg tror ikke det, Ben. Det er over.
Forresten er jeg sammen med Steve nå.
Har du ligget med ham?
Ja.
Var det bra? Var det bedre enn...?
Jeg vil ikke snakke med deg om det, Ben.
Jeg må legge på. Om forlatelse, Ben.
Suzy?
Tanken på henne med en annen sugde alt oksygen ut av rommet.
Siden vi slo opp, hadde jeg ikke kunnet sovne.
Jo mer jeg prøvde, desto mer opplagt ble jeg.
Jeg var lys våken.
Jeg testet alt, men var blitt immun mot søvn.
Jeg hadde plutselig fått åtte timer til overs.
Mitt liv var blitt forlenget med en tredjedel.
Jeg ville at tiden skulle gå, men så hvert sekund passere.
Jeg ville at smerten skulle forsvinne.
Men i stedet hadde jeg mer tid til disposisjon.
Mer tid til å tenke på Suzy.
Jeg tok bussen uten å ha noe sted å dra til.
Jeg betraktet landskapets skiftninger i solnedgangen.
Før nok en søvnløs natt.
Jeg begynte å lese alle bøker jeg aldri hadde rukket å lese.
Jeg rakk til og med å lese gamle favoritter igjen.
Men hun var aldri langt borte i tankene.
To pund og syttifem, takk.
Hva blir det hvis jeg fjerner disse?
Et pund og sytti.
Jeg trengte å selge en del av min tid.
"Trivelige folk søkes til nattskiftet"
Japp...japp... japp...
Fantastisk, Ben. Du kommer til å passe her.
Det er en vidunderlig følelse, Ben.
Håper du forstår hvordan det er å jobbe på Sainsbury's.
Så mange muligheter, Ben.
Jeg følte en svak skjelving langt borte.
En strøm av ukjente muligheter nærmet seg.
En overveldigende skjebnebølge.
L.A.G.A.R.B.E.I.D Lagarbeid, Ben.
Velkommen ombord!
Så begynte jeg på nattskiftet på Sainsbury's.
Mens de fleste sov, solgte jeg min tid.
De fikk mine åtte timer, og jeg fikk penger. Grei deal.
- Hei, Ben. - Hei.
Jeg er sen igjen. Jenkins kverker meg.
- Vi ses senere. - Ha det.
- Sharon! - Ja, mr Jenkins.
- Du er sen igjen. - Beklager, mr Jenkins.
- Andre gangen denne uken. - Det vil ikke skje igjen.
Det første året på kunstskolen var mildt sagt kjedelig.
Men jeg lærte meg grunnprinsippene for stilleben.
Stå ikke der å glo!
Tørk opp!
Jeg har alltid villet bli kunstner.
Også jeg ble inspirert av kvinnekroppen.
Jeg forundres over kraften de uvitende besitter.
Skal du tørke opp, eller ikke?
Å håndtere kjedsomhet i et åttetimersskift er en kunst.
Kunsten å tenke seg bort, når sekundene tikker videre.
Alle her har utviklet sin egen, individuelle kunstart.
Som Sharon Pintey.
Regel nummer 1: Klokken er din fiende.
Jo oftere du ser på den, desto langsommere går den.
Den torturerer deg med hvert sekund.
Dette er kunsten å kjøpslå med tiden.
Kontanter?
Dette er Barry Brickman.
Barry oppfatterseg selv som en våghalset stuntmann.
Barry er ganske kjent.
Da et sykkeltrick gikk galt, havnet filmen på internett.
Siden har Barry holdt seg til sparkesykkelen.
Matt Stephens er nok en sparkesyklist.
Og hva var det for noe mer?
Hva var det for noe mer?
- Pølse! - Akkurat.
Barry og Matt er gode venner.
De har en annen måte å fordrive tiden på.
Se!
Deres kunst erå gjøre alt annet enn å arbeide.
De ble rapportert for det de kalte "å hjelpe damene".
Disse sjampoflaskene gav dem idéen.
De innså at alle kvinner visste hva de lignet.
Sexleketøy, maskert til sjampoflasker.
Kvinnene våget ikke å kjøpe dem.
Det ble lettere hvis de var plassert ved kassene.
Protesterte ingen, hadde en flaske fått et lykkelig hjem.
Barry utfordet Matt til kappkjøring gjennom gangene.
Alle 14 gangene og tilbake til startlinjen.
De ventet på at sjefen skulle sykmelde seg.
Kunsten å ikke jobbe er vanedannende.
Spenningen å gjøre noe forbudt, risikere å bli oppdaget, -
er så sterk at den lokker andre kunstutøvere.
Innta plassene, ferdige... gå!
Jeg hadde ikke sovet på to uker.
Etter bruddet føltes det som om tiden satt løst.
Jeg drev mellom fantasi og virkelighet, mellom nå og da.
Jeg er en riktig mann. Du likervel riktige menn?
Der, på banen med gutta, ser jeg ut som en gud.
En Adonis.
Jeg holder meg i form.
Jeg føler hvordan tiden sakte løsner fra forankringen.
Tidsmanipulasjon er ikke noen eksakt vitenskap.
Som all kunst er den individuell.
Hvordan får jeg skiftet til å gå så fort?
Jeg forestiller meg det motsatte.
At tiden står stille.
At livets fjernkontroll står på pause.
I denne fryste verden kan jeg vandre fri og usynlig.
Ingen merker at tiden er stanset.
Når tiden starter igjen, -
- merker man ikke noe mer enn et stille grøss, -
- som om noen har gått over graven din.
Det øyeblikket, -
- når du ser noen på gaten, så vakker at du stirrer...
Tenk deg en verden på pause, så ser du skjønnhetens natur, -
- når den er der, ubevegelig foran deg. Fanget.
Uvitende.
Fascinasjonen begynte da jeg var liten.
Jeg var rundt sju. En utvekslings- student bodde hos oss.
Hun pugget engelsk på en skole i nærheten.
Som svensk var hun ikke akkurat sjenert av seg.
Det var et omtumlende øyeblikk.
Jeg ble eksponert for kvinnekroppen på en ny måte.
Jeg ble fascinert av hennes nakne skjønnhet.
Jeg ville fryse verden og leve der i en uke.
Jeg har aldri følt meg så fullkommen.
Det er det vakreste jeg noen gang har sett.
Du mistet disse.
Og var det galt? Ville de hate meg?
Fordi jeg virkelig så dem?
Jeg leste om en kvinne som fantaserte om en kunstner.
Hun trodde han ville se henne på ordentlig. Hver eneste kurve, -
- hver linje, hvert merke.
Og elske dem fordi de gjorde hennes skjønnhet unik.
Når jeg skal starte tiden igjen, -
- knaker jeg med fingrene.
- Du ser for jævlig ut. - Takk.
- Fremdeles søvnløs? - Japp.
- Føles det bedre med Suzy? - Niks.
- Vil du snakke om det? - Niks.
Hvorfor ikke?
Fordi vi snakker om det samme hver morgen.
Jeg er lei av det, og jeg er lei av å føle meg pyton.
Men mest av å være våken 24 timer i døgnet.
- Du stod ikke opp på feil side. - Veldig morsomt.
Du vil føle deg pyton. Og joda, det tar tid.
Hvor lenge siden var det du tenkte på henne før vi begynte å snakke?
- Ti minutter. - Hva tenkte du på?
På støvet.
Støvet? Du er jo sprø.
Poenget er at du kommer til å tenke på henne -
- mindre og mindre for hver dag som går.
Snart går det en hel dag uten at du tenker på henne.
- Vil du det skal gå fortere? - Nei.
Sean og jeg har vært venner siden vi var 5.
Vi vokste opp på samme gate.
På 12-årsdagen fikk han en riktig fin datamaskin.
Mamma!
Det er fint ute. Hvorfor leker dere ikke i parken?
Vi vil heller spille.
Jeg går og handler. Greier dere dere selv?
Ja, mamma. Ha det, mamma.
Ha det, mrs Higgins.
Jeg er straks tilbake.
- Vil du se noe? - Hva da?
- Hva er det for noe? - Jenter uten klær.
Sean hadde funnet bladet under foreldrenes seng.
Dette var noe helt annet enn den svenske studenten.
Måten de usjenert viste seg frem på, gjorde meg forvirret.
Jeg hadde aldri sett kvinnens underliv på så nært hold.
Jeg tenkte meg noe mer pyntelig. Et hull i et glatt trestykke.
Et sånt hull man kunne sette en treplugg i.
Men virkeligheten var seksuelt utfordrende.
Tenk at mrs Booth hadde en sånn under skjørtet.
Mamma!
Jeg glemte vesken...
Hva driver dere med?
Etter dette trodde Seans mamma vi var homser.
Hvordan kan det gå fortere?
Du trenger å distrahere deg med noen Natalier.
En "Natalie" er en jente man ikke er sammen med.
Det stammet fra en jente som bodde tvers over gaten.
- Hei, er Natalie inne? - Ja. Natalie!
- Ja? - Besøk til deg.
Han hadde skjønt sammenhengen mellom jentenes smil-
-og det faktum at de var nakne.
50 pence.
Det var det.
Natalie ble populær i kvartalet.
Hun hadde enorme pupper.
- Veldig morsomt. - Vi bare tuller.
- Hvem er det? - Den nye typen.
Han er tydeligvis ekspert på kampsport.
Kom hit, kompis.
- Hva heter du? - Brian.
- Kan du kung fu? - Ja.
- Kan du ta meg? - Ja.
Vis oss noen grep, da.
Grip tak i armen min.
Det er ikke morsomt.
- Hei. - Hei, Ben.
- Jobber du ikke i kveld? - Jeg byttet skift.
Er ikke det et pickles-smørbrød?
- Jo... - Får jeg ta en bit?
Du har noe der...
Takk.
Jeg ville fryse tiden.
Jeg ville lagre øyeblikket, -
- leve i denne stunden i en uke.
Men jeg kunne bare sakne det ned.
Før jeg ante det, var hun borte.
Det var som om jeg var det siste mennesket på jorden.
- Hva gjør dere? - Vi fyller på.
Blås i ham. Han er forelsket.
- Han inviterte Sharon med ut. - Jaså.
- Hva sa hun? - Hun sa ja.
De skal på kino i morgen kveld.
Etterpå går vi hjem til meg.
Jeg trenger en halvtime til å snakke bort dette trynet.
Deretter skal hun få litt av dette...
"Forelskelse". "Svermeri".
Ordet gir assosiasjoner til både tiltrekningskraft og bisvermer.
"En sterk, ulogisk og overgående hengivenhet."
Da jeg var liten, ble jeg forelsket tre ganger.
Den første var idrettskvinnen Zola Budd.
18 år, med et slankt, gutteaktig utseende.
Men det var det at hun løp barbent, som tiltrakk meg.
Dette Los Angeles-OL'et skulle gå til historien.
På 3000 meter kolliderte hun med amerikaneren Mary Decker.
Budd mistet forspranget og endte som nummer sju.
På tide å legge seg. Det er skole i morgen.
Kan noen fortelle noe om de hvite blodlegemene? Tim?
De hjelper mot bakterier i kroppen.
Meget bra.
Forskjellige typer celler.
Neste forelskelse var biologilæreren, mrs Booth.
Greit, kan noen fortelle noe om cellene?
De figurnære draktene antydet en sexy kropp.
Jeg fantaserte om hvordan hun lot meg sitte igjen etter skolen, -
- og viste meg hva hun hadde underskjørtet.
Men den største forelskelsen var Tanya Green.
Jeg mer enn så henne, jeg følte henne.
Neste dag forårsaket Tanya stor oppstandelse i klassen.
Tanyas gips moret mange av ungene på skolen.
Ro dere ned nå.
For meg var det annerledes.
Det var måten hun tok det på.
Måten hun klødde seg på.
Måten det hindret bevegelsene hennes.
Rabbelet som spredte seg over det i løpet av de seks ukene.
Vil du skrive på det?
Her.
Takk.
Dagen da gipsen skulle av, var armen dekket av hår.
Seks uker uten lys hadde gjort håret tykt og svart.
Når de andre ertet henne, ble jeg bare mer interessert.
Ikke gråt. Blås i dem.
Jeg synes du er vakker som du er.
- Vil du bli kjæresten min? - Ja.
Jeg hadde et yndlingssted, bak skolen.
Man hørte støyen fra skolen, men det lå for seg selv.
Jeg skulle møte Tanya der.
- Hei. - Hei.
Vil du kysse meg?
Dette skulle altså bli mitt første kyss.
Ja.
Hvor skal du hen?
Jeg må stikke... jeg kysser deg i morgen.
- Men da er det lørdag. - Møt meg her klokka 11.
Jeg gikk ofte og lekte ved skolen på lørdager.
Den velkjente bygningen føltes ukjent, som om tiden stod stille.
Tanyas foreldre overrasket henne med en Amerikaferie.
De flyttet dit og kom aldri tilbake.
Det var som å bli stukket av en bisverm.
Sjakk matt.
Hva er i veien? Du pleier å slå meg ned i støvlene.
Har du truffet noen?
- Gi meg de saftige detaljene. - Næ, det er ingenting.
Det er en jente på jobben, som jeg synes er fin.
Fin? Hvordan fin? Fine pupper?
Nei... eller, jo. Men det er ikke noe sånt.
Mulig kjæreste?
Har hun små hender?
- Hvordan det? - Greia ser større ut.
- Du er jammen dum. - Har du invitert henne med ut?
- Næ. En annen var først ute. - Hun har kjæreste.
Nei. Men en på jobben inviterte henne med ut, og hun sa ja.
De skal på kino i kveld.
Greit, men det betyr ikke at hun tenner på ham.
Kanskje hun bare ville ha en å gå på kino med.
Hvor mange jenter har du klint med på kino?
- En hel del. - Der ser du.
Kan jeg få den?
Ja, det stemmer, Rory.
Naturligvis var jeg proff før skaden.
Når som helst, Rory. Bare si fra, så kommer vi.
Greit, søndag.
Ikke noe sutring hos mamma, bare.
- Ciao. - Tosk.
Spillet kan begynne.
600 meter. Fantastisk. 900. Da dør du.
Der er han, jo. Hvordan gikk det med Sharon?
- Gjorde dere det? - Selvsagt.
Hun elsket det. Kunne ikke få nok.
Hun freste på som ei dassdør på en indisk reketråler.
- Puppene? - La meg si det slik:
Ungene ville aldri gått sultne.
- Og...? - Som ei dyvåt myr.
Greit, folkens.
Sjefen i Islington utfordet oss i fotball på søndag.
Ferdige? Fint.
Butikkens og de ansattes rykte står på spill.
Dette er ikke bare en fotballkamp.
Slik er det å være en moderne gladiator.
Dere kan se på meg som Russel Crowe, og dere...
Dere er de andre slavene.
Og dere skal spille til døden.
Det som skjer søndag gir ekko i evigheten.
Søndag. Klokka åtte. Sunny sporthall.
Det er neimen ikke klokt.
Vi kommer til å bli skvisa.
Still dere rundt meg.
Greit, folkens. Nå gjelder det.
Der borte ser dere Islington Sainsbury's.
Men alt jeg ser, er en masse fine drakter.
Ta en ordentlig kikk på hverandre.
Dere er født til å drepe, allesammen.
Så, inn med dere og avgjør dette.
Barry, jeg kan en kjempemorsom lek.
Fine drakter guttene dine har.
Jeg ser at du har plukket ut topplaget denne gangen.
- Utseendet er ikke alt. - Åpenbart ikke.
- Krone eller mynt? - Krone... nei, mynt!
Mynt.
Nøklene til kassaskapet er på øverste hylle.
- Fortsett å spille! - For helvete heller!
Alt i orden!
- Hva driver du med? - Du kan glemme pengene.
Hvilke penger? Hva gjør du?
Snakker i et tomt rør, det er en død mann på den andre siden.
Jeg elsker den filmen!
Pacino. De Niro.
Vil du se skuddvekslingen på plasmaskjermen min?
Vi avbryter!
Greit, karer, det kunne vært verre.
Hva mener du? Stillingen er 26-0!
Samme kan det være. Det som betyr noe, -
- er at vi ikke forlater banen uten et mål.
Matt, send ballen til Ben.
Dette er din sjanse. Jeg trenger deg.
Løp med de små beina dine, som om djevelen var etter deg.
Jeg venter i midten. Bruk Barry, hvis du må.
Matt, stans på min venstre side.
Jeg må ha det innlegget. Jeg må ha den ballen.
Jeg tar skuddet, og vi deler æren. Greit?
La oss score mål!
Tenk om verden stod på pause resten av livet.
Å holde ut livet mellom to brøkdeler av et sekund.
Å dø av alderdom, og deretter fortsetter tiden.
Mitt yngre jeg er borte, og en død gamling er i mitt sted.
Tilbrakte jeg for mye tid i denne fryste verden?
Det føltes trygt. Uangripelig.
Men hvor trygg kan noens verden være?
Hallo?
Er det noen der?
Jeg trodde jeg var alene om å kunne stanse tiden.
Herregud!
Alt i orden?
Ikke bare stå der. Kjør oss til sykehuset.
Kan du sørge for at Sharon kommer seg vel hjem?
Vi ses i morgen.
- Det tok jo aldri slutt. - Så du trynet på Matt?
- Tror du han greier seg? - Såret ego bare, tror jeg.
Jeg har ikke noe med det å gjøre, men er du og Matt sammen?
Nei. Vi gikk på kino, men bare som venner.
Hvordan det? Hva har Matt sagt?
Han sa dere hadde ligget med hverandre.
- Dere gjorde ikke det, altså? - Hva tror du om meg?
Om forlatelse.
Sa han om jeg var bra?
Jeg tror det var den beste sexen han aldri har hatt.
- Du har altså ingen kjæreste? - Nei.
Vi slo opp for et halvt år siden.
Han begynte å studere i USA. Det gikk ikke.
Og du? Noen kjæreste?
Vi slo opp for noen uker siden.
Så leit. Hvordan tar du det?
Bedre.
- Hvor lenge har du jobbet? - To år, cirka.
Leste du videre?
- Kosmetolog, men hoppet av. - Hvorfor det?
Det passet meg ikke. Og jeg trengte penger.
- Hva sparer du til? - Kveldskurs.
- Hva leser du? - Spansk.
- Er det noe galt i det? - Jeg ble bare forbauset.
Hva kan du si, da?
"Tu equipo de futbol es una puta mierda."
- Og det betyr? - Fotballaget ditt er bånn.
Tjueseks - null.
Hvorfor spansk?
Jeg har bodd her hele livet, jobbet i butikken i to år...
Og selv om det skjer langsomt, -
- føles det som om livet tikker bort. Ett sekund av gangen.
Med spansken får jeg kanskje jobb innen reisebransjen, -
- som flyvertinne eller lærer på en spansk skole.
Jeg har alltid drømt om å reise langt. Som Sør-Amerika.
Til plasser hvor solen kysser hver morgen.
Jeg vil kunne snakke med folk om deres liv og drømmer.
- Tåpelig, egentlig. - Overhodet ikke.
Det er drømmen din. Da er halvparten vunnet.
De fleste går gjennom livet uten å vite hva de vil.
Det er lettere hvis man vet hva man skal lete etter.
- Hva leter du etter, da? - Jeg vil bli kunstner.
Kanskje få en egen utstilling en vakker dag.
Jeg har alltid villet treffe en kunstner.
- Hvorfor det? - Jeg vet ikke...
Kanskje på grunn av deres evne til å se skjønnhet i alt.
Å fange den, henge den på en vegg, slik at alle ser den.
Det er veldig romantisk.
Her bor jeg.
Nummer 34.
- Det er øverste etasje. - Hyggelig.
- Adios. - Hasta luego.
God natt, Ben.
Det første kysset...
...ender alltid i fiasko.
Kom inn!
Hei, jeg ville bare sjekke at alt stod bra til.
- Det går fint. - Det så vondt ut.
Jeg har opplevd verre ting.
Hva sa de på sykehuset?
Jeg overlever.
Er du sikker på at du er okei?
Joda, jeg har nesten glemt at det skjedde.
Jeg kjenner faktisk ingenting.
Jeg skal ha fest på lørdag, for å muntre opp alle.
Dere kommer vel, alle sammen?
Jovisst... Artig.
Takk for at du fulgte meg hjem i går.
Ingen årsak. Takk for at du fortalte om drømmen din.
- Har du hørt om festen? - Nei.
Jenkins har fest på lørdag. Vi må dit, alle sammen.
- Vil du gå dit med meg? - Sharon!
Sharon, jeg har lunsjpause. Går du inn for meg?
Pikken din er så liten at en rotte ikke merker når du knuller den.
- Går du dit med meg? - Ja.
- Du har lunsjpause. - Nei, det har jeg ikke.
- Jo, det har du. - Jeg vil ikke ha noen.
Kom inn.
- Du ville snakke med oss. - Ta en stol.
Ikke der. Her.
Vi hadde litt uflaks forleden kveld.
Det er bursdagen min på lørdag.
Alle er invitert.
Ikke noe selskap, uten en stripperske.
En av dere må fikse det. Ben!
- Jeg? - Ja.
200 pund burde være nok til underholdning i toppklasse.
Flere opplysninger om festen står på oppslagstavlen.
Skynd dere nå!
Hvor får du tak i en stripperske?
Ikke peiling. Men jeg vet om en som kan.
Han ga deg altså 200 for en stripperske til sin egen fest?
Jeg liker ham. På en betingelse:
- Jeg får komme på festen. - Alt i orden.
Da finner vi en stripperske.
To øl, takk.
- Hva var det for noe mer? - To øl.
Jeg har funnet verdens dummeste bartender.
- Jeg vet ikke riktig... - Det ordner seg.
- Hvor mye? - Et pund...
Hver.
Jeg lurer på om du kan hjelpe oss?
Sjefen hans har bursdag på lørdag, -
- og vi er ute etter en stripperske som kan overraske ham.
Jeg er opptatt på lørdag.
Kjenner du noen som er ledig?
Jeg vet om en. Men hun er veldig dyr.
Det gjør ingenting. Er hun her?
Nei, hun opptrer bare privat.
- Ben! Tohundre! - Hva?
Tohundre for strippersken.
Ikke vær redd, gutten min. Hun har stil.
Perfekt. To billetter til Pittsburg.
Nå hadde det gått fire uker uten søvn.
Jeg hadde sluttet å tenke på Suzy og slept meg frem til nuet.
De ekstra åtte timene hadde ikke saknet ned tiden.
Minuttene ble timer og dager. Dagene ble en flodbølge av tid.
De dårlige nyhetene er at tiden flyr forbi.
De gode nyhetene er at du er piloten.
På skiftene fordrev jeg tiden med å tenke på Sharon.
Jeg tegnet henne, om og om igjen.
Den melkehvite huden. Den spede kroppen.
Jeg så hele verden i øynene hennes.
Jeg så Sharon flykte fra snarkjøpets grelle neonlys-
- til Sør-Amerika. Oppfylle sine drømmer.
Jeg tenkte at hun tok meg med. Vi delte våre drømmer.
Hennes kjærlighet til menneskene. Min kjærlighet til å avbilde dem.
- Skal du hjem? - Ja.
Vil du fremdeles bli med meg på festen i morgen?
- Selvfølgelig. - Kommer du og henter meg?
- Greit, klokka åtte. - Vi ses i morgen.
Sharon hadde brutt forbannelsen.
Endelig sov jeg, Helt til dagen etter.
- Ja? - Telefon til deg.
- Hallo? -Er dette Ben Willis?
- Ja. -Alex Proud, Proud Gallery.
Jeg så noen arbeidsprøver på universitetet i går.
- Gjorde du? -Jeg vil stille ut kunsten din.
- Hallo? - Ja...ja, kjempegjerne.
Kom til galleriet med flere prøver neste mandag, kl. 10?
Greit. Takk.
- Det er jeg som skal takke. - Gi deg nå!
Du er talentet.
Vi burde gjøre oss klare til festen.
- Hallo? - Det er Ben.
Hei, Ben. Jeg kommer ned.
- Så fin du er. - Takk. Du også.
Alt i orden?
- Jeg fikk gode nyheter i dag. - Hva da?
Et galleri er interessert i kunstverkene mine.
Ben, det er jo fantastisk!
Sett på maken... du stråler jo.
Du er på gang.
Kom, så feirer vi.
Velkommen!
Heisan, kompis.
- Ben, dette er... - Katrine.
- Dette er Sharon. Sean. - Jeg har hørt mye om deg.
Å, nei...
- Hei, Ben. Står til?
Fint, fint. Og du?
Suzy, dette er Sharon.
- Hyggelig. - I like måte.
- Hva gjør du her? - Steves bror har bursdag.
- Hvem, Jenkins? - Ja, kjenner du ham?
- Ja, han er sjefen vår. - Jobber du på Sainsbury's?
- Ja, nattskiftet. - Så flott.
Jeg må gå tilbake. Hyggelig å se deg.
- Hyggelig å treffes. - I like måte.
Alt i orden?
- Natalie? - Sean?
- Hvem er Natalie? - Det er en lang historie.
Du er jammen kommet langt siden garasjen.
Gud, hvor lenge siden var det?
- Blir du på en drink? - Gjerne.
Er dette toalettkøen?
Sharon...
Takk. Gratulerer!
Så... vil du bli med opp på soveværelset?
Spise litt popcorn?
Kose litt?
Nei.
Hva er i veien? Liker du ikke popcorn?
Barry skal gjøre et trick!
Men ærlig talt... jeg har alltid tenkt at du...
Har du eyeliner på deg?
- Hei, Ben. - Hei.
Vi ødela hele greia, ikke sant?
Det var ikke så ille.
Jeg ville bare si at jeg er lei for altsammen.
Du fikk aldri sjansen til å gjøre meg lykkelig.
Du kan ikke stole på at andre skal gjøre det for deg.
Jeg vet det.
Er det deg?
Ja. Overlevelseskurs i jungelen. Mexico.
Men nok om meg. Du...
Du er nydelig i kveld, Sharon!
Jeg tenker på deg hele tiden, Ben.
Hvorfor sier du dette?
Har du sett Ben?
Fem... Fire...
Tre... To...
En... Sett i gang!
Nei!
Du kan påskynde den.
Du kan sakne den ned, du kan fryse et øyeblikk.
Men du kan aldri spole tilbake tiden.
Du kan ikke gjøre noe ugjort.
Jeg tenkte på hva hun hadde sett.
På hva hun ikke hadde sett.
På hvordan jeg skulle forklare.
Men ingenting ville hjelpe mot raseriet hennes.
Hvor lenge kunne jeg vente der?
Utsette det uunngåelige?
Jeg satt med verden på pause i to dager uten noen løsning.
Jeg tenkte på da noen beveget seg, mens tiden stod stille.
Kunne andre bevege seg, kunne jeg få med meg Sharon.
Det var det eneste jeg kom frem til.
Sharon...
Jeg er spenna gærn.
Jeg hadde glemt hvor fort alt beveget seg.
Sharon, det er meg.
Hallo?
Dette virket kjent.
Jeg prøvde å forklare at Suzy var en eks.
At hun hadde kastet seg over meg da jeg var uforberedt.
Sharon hadde sett feil sekund av en historie på to sekunder.
Men hun hørte ikke etter.
- Kan jeg hjelpe deg med noe? - Jeg skal treffe Alex Proud.
- Ja, det er meg. - Hei. Ben Willis.
Du ringte om arbeidet mitt.
Det må være en misforståelse. Jeg har aldri hørt om deg.
Du ringte meg ikke?
For noen jævler.
Unnskyld. Det er noen som har lurt meg.
Når du likevel er her, kan jeg like gjerne ta en kikk.
- Er dette dine? - Ja.
Har du flere?
- Ja, hundrevis. - Kan du stikke innom med dem?
Javisst.
Bestem en avtale med Lucy.
En ordentlig, denne gangen. Så tar vi det derfra.
- Ben. - Greit, Ben.
"Et Fryst Sekund" En utstilling av Ben Willis.
- Godt gjort. Flott utstilling. - Takk.
- Anna. Anna Shapiro. - Ben Willis. Hyggelig.
Jeg har et galleri i New York.
Jeg vil gjerne snakke med deg om neste utstilling.
- Min neste utstilling? - Noen idéer?
Jeg vil gjerne male i Sør-Amerika.
Det høres veldig romantisk ut.
Her er kortet mitt.
Ring meg. Fint arbeid.
- Hei. - Hei.
Gratulerer. Dette er...
- Fantastisk. - Takk.
- Hvordan har du hatt det? - Fint.
Jeg har ikke sett deg på jobben.
Nei, jeg fikk jobb på et reisebyrå.
Et skritt nærmere drømmen.
Jeg er lei for det som hendte på festen.
Det er det samme om du så neste sekund eller ikke.
- Hvert sekund teller. - Det er i orden.
Dette sier mye mer enn du noensinne kan ane.
Det snør ute.
Stoler du på meg?
Hvordan det?
Jeg trenger å vite det.
Hva skjedde?
Jeg vil vise deg noe.
En gang i tiden ville jeg vite hva kjærlighet var.
Kjærligheten er der, hvis du vil det.
Hvis du bare forstår at den er innsvøpt i skjønnhet -
- og gjemt mellom sekundene i livet.
Hvis du ikke stanser opp et øyeblikk, -
- går du kanskje glipp av den.