DENGANG
SUPERNATURAL AF CARVER EDLUND
- Hvad hedder Carver Edlund rigtigt? - Chuck Shurley?
Hvem gav dig retten til vores livshistorie?
En dag vil disse bøger blive kendt som Winchester-evangeliet.
Vil du vide, hvad hun er? Prøv med Guds søster.
Har han slægtninge?
Hun dukker op, og så er det 28 Dage senere?
Dette er Metatron. Guds skriver.
Vi har din nåde. Du er dødelig nu.
- Uværdighederne. - Jeg leder efter Gud.
Han gad ikke vise sig ved apokalypsen.
Han synes ikke, det er hans problem.
Hvorfor skulle det rage ham nu?
Måske fordi hun er hans søster.
Alle dine udvalgte lider!
Regn ikke med Gud. Regn med os.
Måske vil han høre mig nu.
NU
HARRY & ANNAS DELI PRIVAT EJENDOM
Pastrami. Måske.
Jeg giver op!
Ja, Toto. Jeg får på fornemmelsen, at vi ikke er på Jorden længere.
Hallo?
Carver Edlund?
Hvad helvede foregår her? Hvad er det her for et sted?
Det er en bar. Faktisk...
Det er ikke bare en bar, geni. Det er en af den store fyrs bygninger.
Jeg ville kende hans arbejde over alt. Vi var bedste venner.
Jeg ville ikke ligefrem sige...
Det her er en slags straf, ikke? For mine synder?
Et limbo, hvor jeg kan bruge evigheden i en lortebar med en dårlig forfatter?
- Såså. - Beklager, Chuckles.
Ikke bare enhver ussel forfatter. Herrens profet.
Gider du lige.
Sig i det mindste, at øllen er ægte.
Synes du virkelig, jeg er ussel?
Jeg har kæmpet mig igennem alt dit arbejde.
Udgivet og ikke udgivet.
Af det tons bøger, jeg har læst i mit liv, -
- kom Supernatural slet ikke på top ti... Tusind. Med al respekt.
Brød du dig ikke om nogen af dem?
- End ikke "Hjemme"? - Nej.
Eller "Helvede bryder løs"?
Alt for melodramatisk.
Og da du satte dig selv ind i historien. Gud!
Okay. Det er fair. Lidt konstruktivt.
Men det retfærdiggør stadig ikke, at du brænder én af mine bøger.
Hvad taler du om?
Afsløringer. Du gav Castiel en monolog af den og smed den i ilden.
Hvordan ved du det?
Undskyld. Jeg glemmer det altid. Folk kan kun se mig, når jeg ønsker det.
Det er meget forvirrende. Her er lidt hjælp.
Tag dem på. Bare gør det. Det er noget, vi gør.
Du... Gud...
Gud... Du er kommet tilbage.
Jeg kan ikke tro, at du er tilbage.
Jeg mente ikke, hvad jeg sagde om Supernatural. Den er undervurderet.
Den er klar til en omskrivning. Og den her bar?
Den er slet ikke dårlig. Det er ligesom Sam's bar, alle kender mit navn!
- Og lyset er meget tilgivende... - Okay, ja.
Al den knælen, har jeg altid fundet det ubehageligt.
Lad være med at bruge G-ordet, okay? Bare kald mig Chuck.
- Chuck? - Chuck.
Jeg tror, jeg må have en stærkere drink.
Perfekt. Vi får brug for vores jakkesæt.
Sig, du har fundet noget om Amara.
Det er et skud i tågen, men tiden går. Hvad Amara end gør ved Lucifer.
Og tæver Cass i mellemtiden.
Ja. Hope Springs, Idaho. En Wes Cooper begik selvmord.
IDAHO DAGSAVIS MORD-SELVMORD RYSTER HOPE SPRINGS -
- efter at have dræbt en kollega. Men ingen ved hvorfor.
Han var åbenbart en ganske glad fyr, og så knækkede filmen.
- Hvad? Besættelse? - Eller også var han sjælløs.
Det er ikke meget. Men jeg tager det.
- Ja. - Værsgo.
Tak.
Hold op med at stryge mine skjorter med øl!
Hvad har du lavet?
Jeg har haft vildt travlt. Jeg har rejst.
Jeg har begyndt en blog. Mest med billeder af katte.
Så sødt. Og jeg har meldt mig til Snapchat.
Og jeg har begyndt en ny bogserie. Ja. Revolution.
Jeg tror ikke, den bliver til noget.
- "Revolution"? - Ja.
Supernatural. Måske er titler ikke din stærke side.
Du tager ikke fejl.
Men hvorfor præsenterede du dig som Chuck?
Hvordan gav det mening for dig?
Jeg kan lide at være på første række. Jeg ville gemme mig i det fri.
Og det er sjovt at spille skuespil.
Det er en oscar-præstation.
Men hvordan vidste ingen det?
Hvad med det med amuletten? Du fortalte mig om den.
Et fjollet vedhæng, der "lyste skarpt i din nærhed."
- Mener du det? - Ja! Dean havde den!
Og din favorit, Castiel. De var nær dig, hvorfor har den ikke...
Jeg har slukket den. Se?
Jeg burde virkelig lægge den væk.
Du gætter aldrig, hvor den hele tiden har været.
Jeg er ligeglad med den gamle, grimme sag, -
- eller hvorfor du var på slumtur.
Lad komme til sagen, okay?
Du ser og hører alt.
Du ved, hvilket udskud jeg har været de sidste par år.
Har du bragt mig hertil for at ødelægge mig?
Ved du, hvad menneskehedens største skabelse har været?
Musik.
Det og nachos-ost. Selv jeg kunne ikke have fundet på den lækkerhed.
Men musik er magisk.
Og meget bemærkelsesværdig musik er skabt i dette rum.
Bee Gees' Canteen.
Den er ikke så kendt som The Bitter End eller The Gaslight.
Men nogle fantastiske musikere er begyndt på denne scene.
Jeg håber, at du og jeg kan finde noget af den gamle magi -
- og færdiggøre, hvad jeg begyndte for måneder siden.
VERDENS BEDSTE FAR
GUD. EN AUTOBIOGRAFI.
Har du skrevet din selvbiografi?
Sådan da. Det er kapitler, det er en ret løs struktur.
Men der mangler noget. Jeg sidder fast.
Du vil samle bandet igen. Lennon og McCartney rider igen.
Jeg er både Lennon og McCartney, så...
En forfatter må have en god redaktør.
Mit bedste arbejde har været med dig, Metatron.
Betyder det, jeg bliver en engel igen?
Nej. Det sker aldrig nogensinde.
- Det er nok en god beslutning. - Ja.
Nå...
Lad os gøre det.
Jeg er glad for, at FBI har interesse i sagen.
Vi ser ikke den slags heromkring.
Må jeg smutte, sherif?
Lad mig gætte, Art er tilbage? Nygifte.
Gå, når du har vist agenten retsmedicinerrapporten.
- Tak, hr. - Tak.
Hvad ved du om Wes Cooper?
Vi har talt med hans venner og familie.
Ingen kan forstå, hvorfor han gjorde det.
Vi har et vidne, der overhørte Wes, før han tog sit eget liv.
Han sagde ting, der ikke passede til ham.
Hvordan det?
Wes sagde, at hans liv var meningsløst, at ingen elskede ham.
Samtlige negative tanker kom ud. Sagen er...
Jeg kendte Wes' kone. Vi sang i kor sammen.
Hun elskede Wes, til hun døde.
Jeg ved ikke, hvorfor han sagde det. Og så er det det her.
Vent, jeg har faktisk set noget lignende før.
Vicesherif, sig mig. Har du bemærket nogle sære fænomener i byen?
Lugt af svovl eller strømsvigt? Måske en uforklarlig tåge?
Nej. Solen skinner altid i Hope Springs.
Det plejede den i hvert fald.
Har du travlt?
Jeg har en deadline.
Giv mig de grove træk. Første indtryk. Kom så.
Den er god. Virkelig god.
Manner. Du hader den.
Hvad? Nej, jeg er vild med den.
Sidst jeg så det udtryk på en redaktør, havde jeg afleverer Kryb.
Okay. Kom nu. Det er et sikkert sted.
Det er detaljerne, der gør en historie god.
Den her mangler nogle detaljer.
Dem alle.
"I begyndelsen var der mig." Bum. Detalje.
Og jeg var fanget. Og jeg var der.
Jeg var også fanget. Og dog, detaljer.
Du var ikke alene i begyndelsen.
Din søster var der.
Hvem gider høre om hende?
Mig, til at begynde med.
Jeg antager, du er klar over, at hun er på fri fod.
Solbrun, udhvilet og klar.
Det er derfor, du er tilbage, ikke?
Det er ikke hendes historie.
Det er min.
- Hej. - Jeg troede, du kom tidligt hjem.
Undskyld. Papirarbejde.
Er den fuldt med dig fra byen?
Skat, vil du gå ind, mens jeg melder det?
- Det er bare tåge. - Du ved godt, jeg er ordenshåndhæver.
Vi ses derinde, vicesherif. Glem ikke håndjernene.
Central, det er 3-William-56, kan du høre mig?
Er du ikke færdig for i dag?
Det er jeg. Jeg ved, det lyder sært, men der er en tæt tåge på vej mod mig.
Forventer vi sådan et vejr?
Nej, der skulle være klart i aften.
Er det noget, du vil melde?
Er det så slemt?
Lad mig sige dig det. Fundamentet er godt.
Jeg tænker på det, der mangler, måske ikke så meget detaljer som balance.
Hvad mener du?
Du giver de forkerte ting for meget plads.
Såsom kapitlet om at være Chuck.
- Hvad med det? - Når du har forklaret.
Vonneguts performancekunst, burde det være det.
Ingen gider læse om resten.
Jeg gjorde meget godt som Chuck. Jeg har fortalt dig om min blog.
- Okay, ja. - Okay.
- Bloggen med kattebilleder? Ja. - Ja, de er vildt søde.
Der er det. Og jeg har rejst meget.
Og jeg har været på stævnemøder. Ikke? Haft nogle piger.
Haft nogle fyre.
Og jeg har lært at spille guitar.
Det får dig til at virke som en jordnær, sympatisk person.
Ja. Hvad er der galt med det?
Du er hverken jordnær eller en person!
Så du siger, jeg er sympatisk?
Nej. Jeg siger, at kapitlet "Chuckles" optager -
- masser af sider fremfor de mere saftige ting.
Ting, som folk rent faktisk gerne vil læse.
Såsom?
Såsom... Ærkeenglene.
Men du har måske to afsnit om dem.
Og det er alt.
Synes du ikke, de fortjener lidt flere ord?
Særligt din favorit, Lucifer?
Han var ikke min favorit.
Han hjalp dig med at besejre Amara.
Du stolede på ham omkring mærket. Og da du bad ham knæle for mennesket...
Nægtede han.
Han gjorde oprør! Og fik ødelagt julen.
Okay, det er der alt sammen. Undtagen det om julen.
Hvis du siger, at Amara er forbudt område, fint.
Men du ved, at alle store helte defineres af hans eller hendes skurk.
Lucifer er ikke en skurk.
Han...
Nej, han var ikke en skurk.
Okay. Så siger vi det.
Det er stadig et sikkert sted, ikke?
Det sikreste, der er skabt.
Okay. Der findes to typer erindringer.
En er ærlig, den anden ikke så meget.
Sandhed og eventyr.
Vil du skrive Life af Keith Richards, -
- eller vil du skrive Wouldn't It Be Nice af Bryan Wilson?
Jeg vil fortælle sandheden.
Så har du et arbejde foran dig.
Der er ingen afsløringer i bogen!
Og det er sært, hvem du er taget i betragtning.
Der er ingen ny information. Ingen blotlæggelse af din sjæl.
Det er fordi, jeg ikke har en sjæl.
Okay! Men du opfandt dem!
Du opfandt sjæle!
Sjæle!
Prøv at skrive om det. Hvad fik det dig til at føle?
Kvalme.
Ved du hvad? Nej.
Det er ikke G-U-D, der taler. Det er Chuck.
Jeg forstår, at på Jorden måtte du leve dig ind i rollen.
Det er tid til at gå tilbage i rollen.
Det her er mig.
Virkelig? Det her?
Oversvømmede den her bunke usikkerhed og forsagthed Jorden?
Efterfulgte Sodoma med hittet Gomorra?
Skabte så meget, som han straffede? Nej.
Ham, jeg arbejdede for? En rigtig hård negl.
Og ja, han kunne være en nar.
Men han havde historier at fortælle.
Og han har meget at stå til ansvar for.
Okay. Hvad gør jeg så?
Tag et spejl og vis os, hvem du er.
Vorter og det hele. Skriv for et publikum på én.
Dig.
- Dans, som om ingen ser på. - Ja.
Jeg hjælper dig uanset hvad.
Men du må vælge en sti.
Richards eller Wilson, Chuck.
Richards. Hele vejen.
Undskyld, jeg vækkede jer...
Det er okay... Fortæl os, hvad der er sket her.
Harris mødte ikke på arbejde i morges.
Vi ringede, prøvede radioen, intet. Så jeg kørte forbi.
Jeg fandt Art på køkkengulvet. Harris' jagtgevær ved siden af ham.
Det ser ud, som om vicesherif Harris har skudt sin mand -
- i ansigtet og derefter er flygtet.
Bemærkede du noget sært -
- ved Harris' opførsel de sidste dage?
Nej. Slet ikke.
Hvornår gav hun sidst lyd fra sig?
Hun ringede for sidste gang i går -
- og sagde noget om en tåge, der var på vej.
Jeg ved ikke, hvorfor hun bekymrede sig for vejret.
Kan du kontakte betjenten fra centralen?
Bed hende sige til, hvis hun får lignende rapporter?
- Virkelig? - Bare for at være sikker.
Ved du, hvor Harris kan være?
Nej, men vi kan spore hendes bil fra kontoret.
Det her! Det er det, jeg taler om.
Kapitel 10: "Hvorfor jeg aldrig besvarer bønner, og det skal du være glad for."
Og Kapitel 11:
"Sandheden om guddommelig indgriben, hvorfor jeg undgår det for enhver pris."
- Det er bedre, ikke? - Rent guld!
Lidt vrede med et bittert strejf. Men det er ægte.
Ikke for at overtræde mine grænser, -
- men nu du er i gang, er der noget, jeg altid har tænkt på.
Måske bliver det et godt kapitel, måske endda en hel bog.
- Skyd. - Hvorfor?
Kan du være mere specifik?
Jeg får det spørgsmål ret ofte om alt.
Hvorfor skabte du liv?
Jeg var ensom.
Var din søster ikke selskab nok?
Jeg er væren, hun er intethed.
Ikke ligefrem godt stof til en historie om to personer.
Ja, men du stoppede ikke ved én ærkeengel -
- eller en håndfuld engle. Du skabte verdener.
Jeg var dum. Naiv.
Jeg troede, at hvis jeg kunne vise min søster, at der var mere end blot os, -
- noget bedre end os, ville hun måske ændre sig.
Måske holde op med at være hende.
Men...
Hver gang jeg skabte en ny verden, ødelagde hun den.
Så du og dine ærkeengle spærrede hende inde.
Og så kunne du skabe uden forstyrrelser.
Jeg prøvede. Men...
Det her var så tæt på noget lige så godt eller bedre -
- end mig og min søster.
Nationalparksystemet?
Naturen. Jeg mener, se, hvad naturen har skabt alene.
Og naturen er klog nok til at vide, at sommetider kan ting ikke repareres.
Nogle gange må man bare viske tavlen ren.
Viske tavlen ren.
Ja. Naturlig udvælgelse. Det er godt.
For dig er det at oversvømme Jorden og at bygge og fylde en båd.
Begynd på ny.
Hvis Amara visker tavlen ren, bliver tavlen ødelagt.
Alt er ødelagt. Alt dit arbejde, tabt for evigt.
Vi burde gå en tur.
Nyde det en sidste gang, før det er væk.
PROGRAM IKKE FUNDET
Det giver ikke mening. Harris er...
Var vores computerperson.
Må jeg prøve?
Sherif. Matt og Emmy har lige ringet.
De siger, de så tåge nærme sig ved Jasper Hills.
Sagde de i hvilken retning?
Vestpå. Mod byen.
Ring og bed dem gå indenfor.
Lukke vinduer og døre og forsegle dem -
- og holde sig fra den tåge.
Advar alle i byen. De må gøre det samme.
Vent. Hvad taler du om?
Min partner og jeg har set det her før, okay?
Wes, vicesherif Harris blev smittet -
- af noget i tågen. Jeg ved, det lyder skørt...
- Vi må kontakte seruminstituttet. - Det er der ikke tid til.
Jeg har fundet Harris.
VICESHERIF HARRIS
Hun er på Main Street. Kurs mod os.
Okay, vi klarer Harris. Bare advar de andre.
Bed alle om at blive inde -
- og forsegle vinduer og døre, alt. Gør det.
Få dem væk herfra.
Agent Greer, FBI. I må gå indenfor øjeblikkeligt.
Jeg prøvede at slå mig selv ihjel. Men hun giver mig ikke lov.
Hun har en besked.
Til dig, Dean Winchester.
Amara. Er hun her?
Nej. Men hendes ord har givet genlyd i mit hoved, -
- siden jeg indåndede den tåge.
Bad hun dig dræbe din mand?
Og jeg så mig selv gøre det.
Lyt til mig. Det er en smitte. Læg våbnet, lad os hjælpe dig.
Det er ikke en smitte. Hun siger, det er et spejl.
Hun viser os alle sandheden.
- Mørke. - Det var kun en løgn.
Det er snart forbi.
Han vil ikke redde dem.
Det forsvinder alt sammen. For evigt.
Men ikke dig, Dean.
Dean!
Natur, guddommelig. Menneskelig natur, giftig.
De sprænger ting i luften.
Ja. Og det værste?
De gør det i mit navn. Og så kommer de grædende til mig. For tilgivelse -
- og at få rettet op på tingene.
- De tager aldrig ansvar. - Hvad med dit ansvar?
Jeg tog ansvar. Ved at forlade det.
På et vist tidspunkt må støttehjulene fjernes.
- Ingen holder af overbeskyttende forældre. - Hvad med Amara? Hun er din søster.
Jeg tog også ansvar for hende. Spærrede hende inde.
Med nød og næppe. Og hvem slap hende fri?
Sam og Dean Winchester. Men de prøver at udbedre det.
Jeg elsker de fyre.
Men verden ville fortsætte med Dæmon Dean i den.
Men det kunne Sam ikke klare, vel?
- Og er det min skyld, at Amara er fri? - Det er det ikke.
- Du har hjulpet Winchester-brødrene før. - Hjulpet dem?
Jeg har reddet dem.
Jeg har genopbygget Castiel flere gange, end jeg husker. Se, hvor jeg er.
Så du lader bare Amara vinde?
Det er hendes tid.
Hvorfor fanden arbejder vi så på dine dumme erindringer?
Synes du, det er dumt?
Nej, det er dumt at skrive en bog, som ingen kan læse.
Du bad mig skrive til at publikum på én.
Mig. Og jeg tror endelig, -
- vi har fat i noget.
Du begyndte at skrive, så snart hun kom tilbage, ikke?
Intet under at du har en deadline.
Nu forstår jeg, hvorfor du spillede komedie i den triste, lille køddragt.
Af samme årsag som du skabte den her nostalgiske bar -
- til at skrive dit mesterværk i! Du gemmer dig!
Okay. For det første er den her gave -
- virkelig sød. Og for det andet, jeg gemmer mig ikke.
Jeg holder bare af stemningen.
Du sagde: "Det sikreste sted, der er skabt."
Skabt af dig for at holde dig i sikkerhed fra Amara.
- Hun kan ikke røre dig her, vel? - Du er oprevet. Det forstår jeg.
Og det er godt at få det ud. Men lad os fokusere på min bog.
Jeg var en ussel, forfærdelig Gud.
Mit arbejde var bare en gentagelse, en halvhjertet omskrivning af dine hits.
Men i det mindste var jeg aldrig en kujon!
Der er han.
Det er ham, jeg kender.
Ham, jeg elsker.
Jeg husker første gang, jeg så dig.
Alle englene var rædselsslagne, men jeg var ikke.
Følelsen af dit lys var... Det var over alt andet.
Og så, det utænkelige.
Du hjalp mig til at hjælpe dig med dine tavler.
Du var bare den nærmeste engel, da jeg trådte ind i lokalet.
Der er intet særligt ved dig, Metatron.
Ikke dengang. Ikke nu.
Jeg er blevet kaldt mange ting.
Fraværende far. Rasende uhyre.
Men kujon?
Jeg gemmer mig ikke.
Jeg er bare færdig med at se på mine eksperimenters fejl.
Du mener dine fejl, Chuck.
Vil du se på? Endelig.
Meldingerne lyder på, at der ingen skyer var, -
- men så vidt vi ved, rullede en tæt tåge ind.
Mange af borgerne føler også virkningen af denne tåge.
Spørger du mig, er det genudsendelser.
Den lokale ordensmagt er overløbet, som hjemmeværnet er sat ind.
Vi må af sted. Her.
Hej, skat. Okay, vi får dig væk herfra.
Vi holder dig i sikkerhed, okay?
- Giv mig dine hænder. Okay. - Tak.
Pas på. Okay.
- Tak. - Hvad helvede foregår der?
- Vi må væk herfra, okay? - Hvad gør den tåge?
Bare gå ind. Af sted.
- Kom, venner. - Kom ind, Sam. Sam.
Vi kan ikke lade dem gå.
De er lige der.
Agent Ehart. Radioen er død.
Har du noget tape?
Sam!
Er du okay?
INTET SIGNAL
Sherif, lad os se, om vi kan reparere din radio.
Dean.
Kan du høre det?
Dean.
Sam!
Sam.
Nej. Gå tilbage. Lad være.
Gud, han er smittet.
Kom ind, alle sammen!
- Kom nu. - Alle sammen.
Kom nu.
Kom nu, denne vej.
- Kom så, af sted! Ind! - Jeg efterlader ikke min bror.
Du var virkelig en fremragende redaktør, Metatron.
Jeg var en forfærdelig forfatter. Og en værre Gud.
Det er godt, at noget går godt for mig.
Ja, jeg må sige, at jeg ikke havde set dig blive ond.
Hvorfor prøvede du at være mig?
Det var blot et ynkeligt forsøg på at få opmærksomhed.
Hvis opmærksomhed prøver du at få?
Din.
Du er lys. Skønhed.
Skabelse. Vrede.
Fordømmelse og frelse.
Og jeg er ligeglad, om jeg var den nærmeste engel.
Du valgte mig.
Dit lys skinnede på mig.
Mig!
Varmen...
Men så forlod du mig. Du forlod os alle.
Det var ikke kun tåberne på Jorden, det bedte til dig.
Englene bedte også. Og det gjorde jeg også. Hver dag.
- Det ved jeg. - Hvis du vil skrive -
- den bedst sælgende selvbiografi nogensinde, så sig mig lige.
Fortæl mig, hvorfor du forlod mig. Os.
Fordi I skuffede mig.
- I skuffede mig alle. - Jeg ved, jeg er en skuffelse, -
- men du tager fejl om menneskeheden.
De er din største skabelse, fordi de er bedre end dig.
Ja, de er svage, og de snyder og stjæler og lyver og skuffer.
Men de giver også. Og skaber.
Og de synger og danser og elsker.
Og fremfor alt andet giver de aldrig op.
Men det gør du.
Sam!
Lyt til mig, Sam.
- Vi klarer den ikke. - Nej. Vi kan ikke give op.
Vi ville aldrig klare den.
Sam, lyt til mig, det er tågen, der snakker.
Du vælger Amara. Hende over mig. Over alt.
- Sam, nej! - Undskyld, det mente jeg ikke.
Jeg kan ikke kæmpe imod. Du må af sted. Før du bliver smittet.
- Gå, før jeg gør dig fortræd! - Nej, jeg forlader dig aldrig!
Stop det! Hører du mig, din nar?
Nej! Kig på mig, jeg er lige her.
Jeg er lige her. Det er okay.
Ja!
Jeg løj før. Jeg har ikke lært at spille guitar.
Jeg gav bare mig selv evnen.
Jeg gjorde det samme, da jeg "lærte" fransk.
Manner! Al den ærlighed er befriende.
Kom. Tag et kig på de nye sider.
Du ved, du gerne vil.
Ellers tak.
Jeg tror virkelig, du vil synes om dem.
Du har ret. Det er lidt højt.
Okay. Det må du selv om.
- Okay? - Tak.
Mor!
Vi bør nok tale sammen.
Oversættelse: Anders Langhoff, Deluxe