Bryllupsdagen skal være livets lykkeligste dag.
En perfekt afslutning på en perfekt romance.
Mit første bryllup gik ikke så godt.
Det er så mærkeligt. Jeg troede, Stella var den rette.
Da hun forlod mig, var jeg helt knust.
Men I hjalp mig igennem, og nu gør det ikke ondt mere.
Jeg er blevet lidt stærkere.
Jeg tænker ikke på hende. Tiden læger alle sår.
Ted, vielsen var i går. Der er gået 24 timer.
Jeg ved det. Og nu går jeg videre.
Nu begynder et nyt kapitel, og det skal fejres.
Vi skal bruge to ting. Kool and the Gang.
Det er tid til jukeboksen, ikke?
Når jeg ser den der yngling danse af sted mod jukeboksen -
- tænker jeg, at Stella måske valgte rigtigt.
- Av! - Hvordan kan han danse?
Han burde smadre Stellas bil med en forhammer.
Ted foregiver ikke at være glad. Han er glad.
Han har aldrig ville giftes.
Måske den flotteste undvigemanøvre siden "Stand by me".
Ikke den første unge. Men de andre.
Nej, han er langt ude.
- Hvad så? - Han er rigtig langt ude.
Vi må støtte ham.
Men alle tegn tydede på, at jeg havde det fint.
- Hej! - Skal vi hygge?
Folkens, jeg har det fint.
- Skal vi spille lidt? - Jeg har det fint.
- Hej, kammerat. - Det der er unødvendigt.
Og det er ret underligt. Ikke ondt ment.
Jeg vidste ikke, du var hjemme. Til trappen!
Efter to uger flød følelserne over.
- Skal vi spise middag? - Hold kæft!
Undskyld, men du har været igennem noget traumatisk -
- og vi prøver at støtte dig, men det går ikke!
Det gør os pissesure, din egoistiske skiderik! Undskyld.
Du ser ikke ud til at bearbejde det.
Husker du, da Lily forlod mig? Jeg holdt følelserne tilbage.
Jeg savner hende så meget!
- Du var en klippe. - Jeg burde have haft det værre.
Jeg burde have brændt hendes ting, som du sagde.
Mange tak.
Derfor tog det tid, før jeg fik det bedre.
Ted, jeg vil have, du eksploderer!
Gå bersærk.
- Nu! - Nej tak.
Hold op. Han er lykkelig.
Hvis Ted var gift, ville han være gift!
Han ville bo i New Jersey og være gift.
Lad os spise. Flat Michael's?
Nej, det er for tæt på Stellas motionscenter.
- Hvilket som helst andet sted. - Hurley's?
Mellem Stellas job og hendes renseri.
- Metloaf Charlie's? - Nær Stellas mors frisør.
- Kan vi spise på Manhattan? - Selvfølgelig. Se her.
- Hvad har du der? - Et kort, jeg har lavet.
Steder, hvor man risikerer at møde Stella Zinman.
Røde områder skal undgås. Hvide går fint. Blå er vand.
- Hvor latterligt! - Vand er faktisk blåt.
- Sådan kan du ikke leve. - Det var hende, der forlod dig.
Jeg undgår hende. Det er sådan, vi gør.
- Hvem er "vi?" Kujoner? - Nej, folk fra Ohio.
Når livet gør os fortræd, trykker vi smerten ned.
Hvis den kommer til overfladen trykker vi mere smerte ovenpå.
Undgå det ubehagelige.
Alt, jeg behøver at gøre, er aldrig at se Stella igen.
- Hvem vil spise noget? - Jeg kender et sted i hvid zone.
Herligt. Der går vi hen.
- Vil De bestille? - Ikke endnu. Kan vi få lidt mandel?
- Hyggeligt sted. Hvem tippede dig? - Jeg kan ikke rigtig huske det.
- Hvad er der? - Nu husker jeg det.
Du godeste. Vær cool.
Vi må tackle det her. Gør som jeg.
- Det må være din spøg. - Jeg går ikke under det bord.
Måske under det der bord.
Hun vender sig om.
Tænk. Jeg vil se efter. Marshall, se efter!
- Har du brug for bestik? - Nej, jeg skal hjem.
- Hun tager mad med hjem. - Var hun glad? Nævnte hun mig?
- Hvor er mandlerne? - Hvor er Teds nødder?
Tjek skruestikken i Stellas garage.
- Råb ad hende! - Du bor i New York nu.
Her presser vi ikke følelserne ned. Vi smider dem i folks ansigter.
Du ville gøre det samme i min situation.
Vås! Der er ingen i verden, som jeg ville gemme mig for.
Jaså? End ikke Gasser?
Hvor vover du at nævne det navn?
- Hvem er Gasser? - Den sidste, jeg vil se herinde.
Michael Sasser er en fyr fra high school.
Han sad ved siden af mig i biologi.
Han var en nørd i skolen, -
- men så voksede han 30 cm og begyndte på baseball-holdet.
Han var ved at blive cool, indtil pludselig en dag ...
Vi har alle været der. Når man slipper en, er det ikke godt.
- Hvad gjorde du? - Spøger du? Vi gik i niende.
Jeg havde intet valg. Åh, Sasser!
- Pruttede du? - Det var ikke mig, det var hende!
Næppe, Sasser. Snarere Gasser!
Gasser, Gasser, Gasser.
- Gasser! - Jeg spiller baseball. Jeg er sej!
Han blev drillet så meget, at han måtte skifte skole.
- Børn er herlige. - Jeg følte mig så skyldig.
Men hvis Gasser... Michael kom ind her nu, -
- ville jeg gå hen til Gasser... Michael, og gøre det godt igen.
Ja. Rense luften, så at sige.
Man får sjældent chancen. Det var så lidt!
- Er du okay? - Ja, men vi vil spise her.
- Her har I jeres mandler. - Tak.
- Hvad anbefaler De? - Latterligt!
Ted, der er mange, som jeg ikke vil tale med.
Piger, jeg har bollet med.
Men hvis de kom hertil, ville jeg se dem i øjnene.
- Visse for allerførste gang. - Du gemmer dig ikke, altså?
- Heller ikke for Becca Delucci? - Din skiderik.
- Hvem er Becca Delucci? - Undskyld os.
- Hvem er Becca Delucci? - En pige, jeg besøgte af og til.
- Hvor besøgte du hende? - Bedford Hills-fængslet.
Ja, man kan kalde besøgene for ægteskabelige.
- Nej, seriøst? - Seriøst.
Mit forhold til Becca var perfekt.
Hun måtte kun ringe en gang ugentlig.
Hvis hun blev for krævende, stoppede vagterne hende.
Jeg slap for at betale. Eller nej.
Jeg betaler skat. Så deler vi jo regningen.
Ved mit sidste besøg dummede jeg mig.
Du har det hårdt, men jeg sidder også i fængsel.
Mit eget hjertes fængsel.
Er værelset færdigt? Tiden går.
- Du er grunden til, jeg klarer det. - Derfor er jeg her.
Jeg er din klippe. Jeg er ... du godeste. Hej, fremmede.
Barney Stinson, advokat. Lad os tale om dine chancer, ikke?
Fandeme nej!
Becca skriver, at hun vil hævne sig, når hun bliver løsladt.
"Jeg skal hænge dine øjne i mit bakspejl." Typisk kvinder!
Du er bange for Becca. Lily er bange for Gasser. Vi bliver her.
- Vi behøver ikke. Stella er gået. - Åh gud.
Sådan. Sådan gør vi i Ohio.
Vi undgik problemet, og det forsvandt.
- Vi kan vi spise i fred og ro. - Hun er tilbage!
Ted, vi synes, du skal ... vent, hvor er Barney?
- Vi synes, du skal tale med hende. - Ikke mig.
Jeg ville ikke tale med den, jeg mindst ønsker at se.
- Hvem er det? - Min far.
Det andet bord er vanvittigt! Hvad taler vi om?
- Robins far. - Vi har ikke talt sammen i tre år.
- Hvorfor? - Det begyndte, da jeg blev født.
Giv mig en søn, nu!
- Åh nej. - Han ville have en søn.
- At jeg var pige ændrede ikke det. - Hvad mener du?
Mit fulde navn er Robin Charles Scherbatsky, Jr.
Det bliver værre. Da jeg var otte, jagede vi sammen for første gang.
- Jeg vil ikke skyde rådyr. - Nonsens. Det er en ædel sport.
- Men de er nuttede. - Det var harerne også. Og lækre.
- Da min krop udvikledes ... - Vent lidt.
Fortsæt.
... blev det sværere at lade, som om jeg var en dreng.
Det værste var, da jeg blev 14.
Mit ishockeyhold vandt cuppen, og vi tog hjem til mig for at fejre.
I drenge var blændende.
Vent udenfor, så kommer jeg med vand og mad.
- Klodset, at misse sidste mål. - Du er klodset!
Nej, du er klodset.
Hvad laver I? I er holdkammerater. Hockeyspillere.
Holdkammerater og hockeyspillere kysser ikke hinanden!
Åh gud. Jeg har ingen søn.
Stakkels dig, der voksede op i Canada. Så tæt på Amerika.
Trist med din far. Men til lykke med kampen!
Vi gjorde ikke noget alvorligt. Vi var kun ved blå linje.
- Blå linjen? - Ja, i hockeytermer.
Blå linje er kæleri. Rød linje er nøgen. Målområdet giver sig selv.
Siden blev mit forhold til far værre.
Jeg flyttede til mor, lod håret gro, blev canadisk popstjerne.
Normale pubertetsting.
I burde måske tale om det?
Nej, det tilhører fortiden. Hvad skulle jeg sige til ham?
"Gid du ikke havde lært mig at jage og fiske -
- og ryge cigar, drikke whisky, for sådan gør piger ikke.
Ved du, hvorfor jeg kaster som en pige? Fordi jeg er en pige!"
- Det har du båret på længe. - Ja.
- Det var hårdt for dig. - Ja.
- Det gør mig ondt. - Så sexet.
Da indså jeg, at alle mine venner var hjemsøgte.
Men noget adskilte mit spøgelse fra deres.
Det var ikke for sent for mig.
- Jeg taler med hende. - Okay.
Hun er væk. Jeg løber efter hende.
Der kører hun. Taxi!
Hun er to biler foran os.
- Endelig skal du konfrontere hende! - Ja, det skal jeg.
- Spændende! - Hvad vil du sige?
Jeg vil sige: "Stella, ked af, at det ikke gik."
- Nej! - Jo, vi skal tale som voksne.
Hun må fortælle sin version, og jeg vil lytte.
- Det burde jeg have gjort før. - Kør ind i en lygtepæl.
Ted, du skal blive sur! Kom nu!
Det her handler ikke om at gestikulere og blive vred.
- Det handler om kommunikation. - Stella hadede "Star Wars!"
Hun løj for dig! Mærk efter. Du ved, det er sandt.
- Det er hendes sag. - Hun svigtede dig på bryllupsdagen!
Vent. Hvor skal hun hen? Taxaen kørte forbi afkørslen.
Man tager vel ikke mad med til New Jersey?
- Måske til kontoret? - Nej.
Tjeneren sagde: "Har du brug for bestik?"
Hun sagde: "Nej, jeg skal hjem."
Men hvis hun skal hjem, hvorfor er vi på vej til ... åh gud!
Tony bor inde i byen. Hun bor hjemme hos Tony!
Hun ville tvinge mig til New Jersey.
Men nu flytter hun hjem til Tony i byen!
- For helvede! - Endelig! Godt, gamle dreng.
- Jeg er så vred. - Det ved jeg, og jeg elsker det.
Ja, helt vidunderligt! Vi betaler gerne for håndtaget.
- Jeg elsker vrede Ted! - Også jeg.
- Lad det komme. - Nu stopper hun.
- Nu sker det. - På hende, Ted!
- Væk med dæmonerne! - Mit ben sover!
- Vent lidt. - Lily, hvad laver du?
Vent! Ted, det er herligt at du er vred.
- Virkelig! - Sådan!
Godt, du tager dig af det, men du får kun én chance.
Overvej, hvad du vil sige til hende.
Jeg ved præcis, hvad jeg skal sige.
- Du valgte den forkerte. - Ted.
Du valgte den forkerte.
Du traf et meget dårligt valg.
Hvad tænkte du? Den fyr?
Spøger du? Har du ikke lært noget i otte år?
Du vil fortryde. Det ved du vel?
Du kan ikke gøre noget ved det, for nu er det for sent.
Nu kan du bare påbegynde dit triste, nedslående liv, -
- som aldrig bliver sådan som det, du kunne have fået med mig.
- Ted, vent. - Jeg vil ikke vinde dig tilbage.
Jeg vil bare have dig til at forstå, at du begik dit livs største fejl.
- Det ved jeg. - Godt.
- Det vil jeg sige. - Godt! Smut hen og sig det.
Jeg steg ud af taxien, klar til at sige alt det der.
- Men så ... - Mor!
- Hej, skat. - Mig først!
Det forsvandt bare.
Fra det øjeblik var jeg ikke vred længere.
Jeg forstod, at Stella skulle være sammen med Tony.
I tror måske, man skal sluge vreden, eller smide den på nogen.
Men der er et alternativ. Man kan slippe den.
Først, når man har gjort det, kan man komme videre.
Det var den perfekte afslutning på en perfekt romance.
Men det var ikke min. Min ventede stadig på mig.
Tekster: Michael Asmussen www.sdimediagroup.com