Og efter et halvt år var tante Lily og onkel Marshall atter sammen.
- Hvor er de pandekager gode. - Tak. Jeg har lært at lave mad.
- Vil du lave mad i aften? - Ja, hvad siger du til pandekager?
Alt var ved det gamle. Næsten.
Jeg skal giftes med en fyr, der kan lave pandekager.
- Eller... - Jeg mener...
Vi har jo ikke talt om giftermål, nu hvor vi er sammen igen -
- men jeg vil stadig gerne. Vil du stadig gerne?
- Vil du? - Selvfølgelig. Jeg elsker dig.
Er det sådan, du vil gøre det? Det er da det værste frieri.
Da jeg friede, gik jeg da ned på knæ.
- Marshall Erickson, vil du...? - Nej, nej, nej.
Du kan ikke begynde sådan. Du skal indlede med en lille tale.
- Husker du, da du friede til mig? - Jeg havde forberedt en tale.
- Hvad vil du gerne høre? - Det ved jeg ikke rigtig...
Du kunne jo fortælle, hvor pæn jeg er, at jeg er sjov -
- og at jeg har trænet. Det ville da være rart, hvis du sagde det.
- Marshall... du er lækker, sjov... - Tak.
- Klog. - Lidt tårer, tak.
- Vil du gifte dig med mig, din skid? - Selvfølgelig.
Men der er nul sex, før jeg får en ring på fingeren.
Det må jeg lade dig. Det var kreativ brug af sirup.
Jeg kan slet ikke se mrs. Butterworth i øjnene.
- Vi skal giftes. Hvor er det vildt. - Ja, er det ikke?
Det var et lykkeligt øjeblik efterfulgt af total panik.
Da de aflyste det første bryllup, tog Lily til San Francisco -
- så Marshall fik til opgave at fortælle familien det.
Ja, hun er smuttet, og brylluppet er aflyst.
Hvad kalder man en, der bare skrider på den måde. Hvad?
Er det ikke et lidt stærkt udtryk? Tænk, du bruger det ord, mormor.
Jeg lavede rigtig rod i den, da jeg aflyste vores bryllup.
Det går vel ikke først op for dig nu, vel?
Tanken om at stå deroppe foran alle de mennesker, der hader mig -
- giver mig lyst til at tage til Atlantic City og blive gift i dag.
Og kl. 11: Findes der piratfisk i East River?
Det, du ikke kender til, kan æde dig.
- Stop nyhederne! - Det er mine venner.
Vi stikker af til Atlantic City for at gifte os. Du skal med.
- Jeg ved ikke, om jeg bare kan gå. - Mike kan godt læse nyhederne op.
- Det kan du godt, ikke, Mike? - Jeg er knaldgod til at læse.
- Lad os tage til Atlantic City! - Ja!
Stikker I af? Hvor godt!
Er der et eller andet, onkel Ted bør vide?
Forhåbentlig ikke, for jeg skal være stiv.
Det lyder ret sjovt, men jeg kan ikke bare gå herfra. Jeg er lidt vigtig.
Resten af livet skal vi fortælle historien om, hvordan vi blev gift.
- Vil du ikke være med i den? - Selvfølgelig vil jeg det. Kom så!
Vil I så udelade den del, hvor jeg tvivler?
- Hej med jer. - Hold da op. Pedicure...
Var der nogen skam i, at en fyr får pedicure -
- tror jeg ikke, man havde skrevet om det i Details.
Vi stikker af til Atlantic City.
Tillykke, Lily. Skal du giftes, Marshall? Hvad har du gang i?
- Tager du med eller hvad? - Gu gør jeg da det. To sekunder.
- Vi skal af sted... - Nu er det jo min bryllupsdag, så...
Vi fik alle sammen pedicure og tog så til Atlantic City.
Se lige engang! Jeg kan da finde noget gammelt...
Og noget blåt... Kig lige til den dame.
Atlantic City. En by i bevægelse. Det er skønt at være tilbage.
- Har du været her før? - Et par gange eller to.
Det er også godt at se Dem.
Tre gange måske...
Bryllupskapellet... så er det nu. Er du klar?
- Jeg er klar. Lad os blive gift. - Ja.
Pokkers! Jeg har ikke noget slør.
Og buketten. Jeg skal have et slør og en buket. Vi skal simpelthen giftes.
- Vi skal nok finde dig et slør. - Sikke noget pænt tøj.
Det må af. Du må ikke se bedre ud end bruden.
Jeg skaffer en buket, og I skaffer sløret. Vi ses om 20 minutter.
- Skal vi spille lidt? - Vi skal finde et slør.
- Vi kunne ikke finde noget. - Okay.
Spil I bare. Jeg finder et slør.
Så er det dine sidste 20 minutter som ungkarl.
- Hvordan føles det? - Jeg er lidt nervøs.
Skal vi tage en spiller? Altså, skal vi spille terninger?
Okay. Jeg har fået fat i et slør. Hun var ikke klar.
Hvad med polterabend? Skal vi på stripbar, eller skal det ske privat?
- Hvad sagde du? - Nej, Barney.
- Marshall, jeg er din forlover. - Nej, det er jeg.
Og som din bedste ven skal jeg stå for din polterabend. Sådan er det.
Du er ikke min bedste ven, og jeg har kun 18 minutter.
18 minutter...
- Fandt I et slør? - Selvfølgelig.
Og det tog os præcis 18 minutter.
Vi var på stripbar.
Jeg fik ikke nogen lapdance. Jo, jeg gjorde.
- Den sidste nogensinde. - Ja. Hvad?
- Så er jeg her. - Hvad folk dog ikke bruger penge på.
- Lugter der af strippere herinde? - Nej, øl. I skal giftes!
Fandeme så. Se her.
Så er det nu, elskede. Lad os komme i gang.
- Hej. Vi vil gerne giftes. - Tillykke.
Vi har forskellige pakkeløsninger, så jeres dag kan blive noget særligt.
Det skal vi ikke have noget af. Vi skal bare den hurtige model.
- Det her er jo altså ikke Las Vegas. - Nej, der pumper man ilt ind.
- Her medbringer folk selv ilt. - Hvad?
Det tager tre dage at få en vielsesattest i New Jersey.
Nej, nej, nej. Det skal være i dag.
Vil I ikke booke et bryllup eller spille Keno, kan jeg ikke hjælpe.
35!
Folk bliver jo gift i Atlantic City hele tiden.
Ja, de gør.
Men de vælger Atlantic City på grund af rivierafornemmelsen.
- Har De været udenfor? - I har en halvrådden hval liggende.
Er De helt sikker?
Ja, jeg kender ægteskabsloven her i staten, hvor vielser er mit job.
- Fint. Polterabenden kan fortsætte! - Ja.
Fortsætte? Du mener begynde... Vi tog på stripbar.
27!
- Kan vi slet ikke få attesten i dag? - Prøv i domhuset.
Af og til kan ventetiden forkortes, men I skal have en god grund.
- Vi er forelskede. - Den bedste grund af dem alle.
Den sidste, jeg hørte, var: "Jeg skal til Irak." Men prøv dog.
Vi tog hen til domhuset.
Det her tager en evighed.
- Tænk, at de skal giftes. - Ja, efter alt det, der er sket.
Tænk, at det har ført dem hele vejen til... Atlantic City.
Heroppe, Ted. Du gloede på mine blusebryster.
Nej, jeg kiggede på den lækre krop under blusen.
Okay, måske kiggede jeg på blusen, men den er også sjov.
Hallo! Det er Barneya! Barney!
Vi ses.
- Hvad fanden var det? - En kineser?
Hej. Vi skal bruge en vielsesattest, for vi er forelskede.
Hvor sødt. Så springer vi ventetiden over i dag.
Ville jeg sige, hvis jeg var dommer, men det er jeg jo ikke.
- Må vi så tale med en dommer? - Helt bestemt...
Ville jeg sige, hvis det var muligt, men det er det ikke i dag.
- Hvorfor gør du det her? - Fordi I er med i "Skjult kamera"...
- Ville jeg sige... - Vi har fattet det.
Okay. Det her er en god plan B.
Dommere er mennesker, og de går på toilettet.
Vi skal nok ikke vente ret længe.
- Man er væk i 30 sekunder, og så... - Gribbe.
Hvad? Her?
Ja, vi skal jo bruge tiden på et eller andet.
- Det er den T-shirt, ikke også? - Nej. Jo, lidt...
- Der er noget galt med dig. - Og hvad så? Betyder det nej?
- Pyt, vi gør det. - Ja. Og du...?
Jeg beholder den på.
Lad os smutte. Det bliver jo ikke til noget.
Jeg ved godt, det her er en fiasko, men alternativet er værre.
At I holder en fed fest med masser af sprut -
- og alle dine desperate single-veninder? Ja, fy føj da.
En dommer! Kom nu, kom nu!
Sluk den.
Må vi ikke godt blive gift i dag?
Jeg plejer at sige nej, men jeg er imponeret af jer.
Tænk, at I har været sammen i ti år.
At I har stået ved hinandens side i tykt og tyndt uden at vakle.
Hvad var det? Det blik. Hvad var det for et blik?
Et kærlighedsblik.
Nu har I vel stået ved hinandens side, ikke?
Hvad mener De egentlig? Jeg har i hvert fald.
Hvad var det for et blik? Hvad foregår der?
De gik fra hinanden i sommer, og de to der har lige dyrket sex i skabet.
- Vi er under ed. - Nej, vi er ikke.
Det er vi da. Han er jo dommer.
Vi har da ikke aflagt ed. Ved du overhovedet, hvad det er?
Domhus, ed. Det er her, det foregår...
Venner, vi bliver vist ikke gift i dag.
- Vi bliver gift i dag, Marshall. - Vi skal jo have en vielsesattest.
Bortset fra i internationalt farvand. Lad os finde en kaptajn.
- Der er jo skibe overalt her. - Nå, dem mellem alt skraldet?
Det er da en smaddergod idé. Kom nu.
- Er De kaptajn? - Det her er min maskine!
- Jeg må hellere tale med hende. - Nej, lad mig.
- Blackjack? - Ja.
Jeg har da fundet en, der vil lægge til i min havn, så vi nærmer os da.
Hvorfor er det så vigtigt at gøre det i dag?
Gør vi det ikke i dag, ender vi med at holde stort bryllup -
- med masser af mennesker, der vil stirre misbilligende på mig -
- mens de spiser mayonnaise og konstant joker om undløbne brude.
- Det gør folk altså ikke. - Nej, for de får ikke muligheden.
- Du finder aldrig en kaptajn, der... - Vi har fundet en kaptajn, Lily.
Den første, vi taler med, er kaptajn. Er det lige fedt, eller hvad?
Det er skæbnen. Kan De så vie os i internationalt farvand?
Selvfølgelig. Der er ikke noget bedre end at vie folk og tjene 5000 $.
- Hvabehar? - Hit med jeres kontanter. Kom så!
Jeg kan godt skaffe pengene. Har I bemærket alle de kinesere i dag?
Har du bemærket, jeg ikke har spurgt til det, fordi jeg frygter svaret?
Det er mine gamle spillevenner. Jeg kom her faktisk ret tit -
- og spillede et gammelt kinesisk spil.
Jeg havde et lille spilleproblem.
Egentlig var det ikke så lille. Jeg mistede alle mine sparepenge.
Men i aften føler jeg mig heldig. Jeg tror, jeg kan vinde pengene.
Du får ikke lov til at spille alle vores penge op.
Det er vel ikke at spille, hvis man er sikker på at vinde.
Jeg skal nok skaffe pengene. Jeg sværger... og aflægger ed på det.
Jeg har altså været på mange kasinoer både før og siden -
- men jeg har aldrig set et spil som det før.
Jeg forstår stadig ikke reglerne, men det gjorde Barney heldigvis.
- Ved du, hvad der sker? - Overhovedet ikke.
- Tror du, han vinder? - Jeg ved slet ikke, om han spiller.
Nu ved jeg, hvad spillet går ud på. Nu forstår jeg det, Theodore!
Du tredobler gevinsten, hvis du finder vingummien.
Helt ærligt, Marshall. Tror du ikke, jeg ved... Du godeste, du har jo ret.
- Hvor er det smukt. - Tak, Barney.
Så I mig? Jeg var så god i aften. Hvor jeg dog elsker at spille!
- Vi skal vist til et møde, ikke? - Hvorfor må jeg ikke spille lidt?
Okay. Lad os komme i gang.
- Den alvorlige eller den sjove? - Den alvorlige er nok bedst.
Er I sikre? Jeg kender altså mange gode vittigheder om havet.
- Som at I to styrer hinandens både. - Den alvorlige er nok helt fin.
Vi står her i dag -
- for at fejre foreningen af Lily og Marshall.
I dag bliver I to et.
I skal dele livets glæder, sorger, frustrationer og fryd.
- Og du, der aldrig skal giftes. - Jeg har aldrig sagt aldrig.
For at forkynde jeres kærlighed for venner og familie.
Alle dem, der betyder mest for jer.
- Hvad var det? - Hvad var hvad?
I kiggede lige underligt på hinanden.
- Vi vil ikke alligevel. - Nej, vi vil ikke.
Tager I gas på mig? Aflyser I endnu et bryllup?
- Og jeg, som har købt en dyr bluse! - Har jeg væddet med nogen om det?
- Tror I virkelig, vi kommer igen? - Ja, for det bliver helt utroligt.
Jeg var så nervøs for at se Marshalls familie i øjnene -
- men nu hvor vi står her -
- kan jeg godt se, jeg er nødt til det.
Det kan godt være, min familie stadig er sur på dig -
- men når de ser os ved alteret, ser de ikke alt det dårlige.
- Jeg elsker dig, Marshall. - Og jeg elsker dig, Lily Beth.
Og jeg erklærer jer hermed for rette ægtefolk at være.
- Var det forkert? - Er vi gift? Vi ville ikke giftes!
- Jeg kan vel godt uvie jer. - Uvie os! Uvie os!
Jeg erklærer jer hermed for uægte ægtefolk at være.
Og sådan gik det til, at Marshall og Lily var gift i 12 sekunder -
- et eller andet sted ud for Atlantic City.
- Hej med jer. - Hej, Ted...
- Er Robin her? - Det håber jeg virkelig.
Tekster: Rie Sommer www.sdimediagroup.com