Det var mai 2006 i New York. Livet var bra, men skulle endre seg.
- Så, hva synes dere? - Robin igjen?!
Universet vil helt klart ikke at du og Robin skal være sammen.
Ikke gjør universet forbannet. Det slår til deg.
Tror du universet bryr seg om mine dater?
Ja, om datingen din er limet som holder hele universet sammen.
- Får noen andre også frysninger? - Jeg vet at det ikke er noe nytt.
Men hva jeg enn gjør, så kommer jeg tilbake til Robin.
Så... jeg må gjøre dette.
- Hva pokker?!! - Var ikke meg. Det var universet.
Det morsomme var at nettopp da holdt universet på med noe...
- Et uvær. - Stormen Willy blir til mandag.
Det blir skikkelig regnvær, så hold dere fast! Sandy, Robin.
Så synd. Det er Metro News One campinghelg.
- Ja, men campe ute i regnet... Æsj. - Vi får nok ta det igjen.
- Vi snakkes i morgen, New York. - Ha en fantastisk kveld.
Jeg hadde håpet på å endelig få ha sex med deg, Scherbatsky.
Jeg får gjenta at jeg ikke går ut med kolleger.
- Du bør vel huske det. - Nei. Programmet var hett i kveld.
Våre improviserte spøker på slutten fikk meg virkelig i gang.
Han har rett. Hvor ofte skal det krasje før du får nok?
Én gang til! Én eneste idiotisk romantisk gest til, og så...
Hva hun enn sier. Hvis det blir ja, er det flott!
Hvis det blir nei, prøver jeg ikke mer.
- Hva er den romantiske gesten, da? - Jeg skal mikse en CD til henne.
Jeg har en plan og trenger Robins ekstranøkkel.
Jeg skjønner, men det funker ikke å vente naken på en jentes soverom.
Vanligvis... Martha's Vineyard 1999: Vennen din og en mørkhåret au-pair...
Universet.
- Planen du snakker om. - Dere vet første kvelden vi var ute?
Jeg stjal et blått valthorn til henne, og det fungerte nesten.
Det var utrolig, men hvordan kan du noensinne slå det?
Hun kommer når som helst.
- Når får vi pizzaen vår? - Kutt ut. Vi fikser pizza senere.
Vent...
Pokker!
- Hallo! - Jeg må hente ekstranøkkelen.
Ekstranøkkelen?
- Har jeg nøkkel til leiligheten din? - Ja, jeg ga deg den.
Den nøkkelen, ja. Den har jeg mistet.
- Flott, da må jeg til låsesmeden. - Nei... Prøv å banke på.
Banke på? Hundene er ikke så veldresserte.
Det er Janet Kagen fra Russell House kunststiftelse.
Du har fått vårt sommerstipend. Hør gjerne av deg. Ha det.
Robin, jeg må legge på. Bare bank på.
- Sommerstipend? - Bare bank.
- Hei! - Hei!
Robin... Jeg har sagt det før, men jeg har ikke sagt det bra.
Dette er meg... som bare sier det. Med strykere...
Jeg er helt vill etter deg. Vi burde være sammen. Hva synes du?
- Hva synes du? - Ja! Nei. Jeg vet ikke.
- Er det dine tre alternativer? - Det er så...
- Det vet jeg. - Jeg skulle se på "Jeopardy"...
Det er en strykekvartett i... Jeg må tisse.
Å, unnskyld! Bare gå. Vi venter.
Når vi snakket tidligere, sa du at det var pizza.
Nei, jeg sa at jeg skulle fikse pizza etterpå.
- Kan vi ta det siden, kanskje? - Ja visst.
Det blir ingen pizza.
- Ok. Vi snakker. - Ok.
- Vil dere ta en liten pause? - Takk. Vi trenger bare noen minutter.
En stor avgjørelse. Men jeg elsker de blå instrumentene. En intern spøk.
- Du er gal! - Riktig! Kom igjen!
Jeg har tenkt på det. Det vet du. Men tenk på dette:
- Vi har akkurat blitt venner igjen. - Det vet jeg, men kom igjen.
Vi vil forskjellige ting. Det er der. Det forsvinner ikke.
Hvis det ikke fungerer, kan jeg miste deg som venn.
- Jeg må tenke på dette. - Ok, du kan tenke på flyet.
- Skal vi dra til Paris for helgen? - Jeg kan ikke. Jeg skal campe.
- Var det ikke avlyst? - Det blir noe av likevel.
...som sender stormen ut i Atlanter- havet. Blå himmel! Sandy, Robin.
Takk, Lou. Men den blå himmelen har minst én sky.
Jeg må dessverre kunngjøre at jeg kommer til å forlate Metro News One.
En ære å gi dere nyhetene om kvelden-
- og lese avisa for dere om morgenen. Det vil jeg huske.
- Skal du slutte? - Jeg har sagt opp.
Vi er ikke kolleger. Vennligst spis middag med meg.
Jeg fleiper. Jeg har fått jobb på CNN.
- Gratulerer! - Gratulerer selv.
Hva mener du?
Joel lurte på hvem som burde erstatte meg som nyhetanker.
Jeg foreslo deg. Det kunngjøres neste uke, spill overrasket.
Jøss! Takk.
Og ja. La oss spise middag.
Hva med på campinghelgen? Jeg kan steke en pølse.
- Du fleiper vel? Ikke dra dit. - Det er jo firmaets campinghelg.
Det lyder også som en slags date. Med Sandy... og pølsa hans.
- Er det ikke en date? - Jeg vet ikke.
- Liker du denne fyren nå? - Jeg vet ikke.
- Skal dere bli sammen? - Jeg vet ikke.
- Jo, det gjør du. - Nei. Jeg planlegger ikke som deg.
- Jeg planlegger ikke alt... - Hva er alt dette da?
Hvorfor kan du ikke si: "Robin, skal vi spise litt sushi?"
Det må være en strykekvartett, Paris, blomster og sjokolade og...
- ...være sammen resten av livet. - Vi er nok forbi sushi-stadiet.
Du er så vettskremt for alt som er virkelig!
Som om du svever i rommet. Still deg på bakken, Robin.
- Lev her! Gjør denne tabben. - Jeg må tenke på dette.
Nei. Jeg... kan ikke fortsette sånn. Jeg må ha et svar.
Vil du ha et ja nå, så går det ikke.
Hvis det ikke er ja, så er det et nei.
Da antar jeg at det ikke var meningen.
- Bra forsøk, kamerat. - Bra jobbet.
Se lyst på det. Nå er det avsluttet. Du kan endelig gå videre.
Pokker heller! Det er ikke over.
- Du satt nettopp her og sa... - Det spiller ingen rolle hva jeg sa.
Det kommer til å skje! Det er meningen, fordi jeg sier det.
- Pause. - Pause.
Pause. Marshall og Lily hadde en regel om å ta pause under krangel.
- Krangelen kunne vare i flere dager. - Et malerstipend?
- Jeg hadde aldri takket ja. - I California?
Hvis ikke Gud forhindrer det, kommer Robin til å dra på campingturen.
Ok. Hvis det krever en inngripen fra Gud, så får det bli sånn.
- Hva er det du snakker om? - Jeg skal få det til å regne.
Robin får ikke campe med den fyren, så jeg må fikse regn.
Skal jeg smelle til deg igjen? Det var moro.
Kanskje jeg er gal. Jeg er gal, men jeg har en plan.
Hadde ikke Penelope, som du datet, doktorgrad i indianerkultur?
- Har dere kontakt? - Ja, selv om vi ikke har sex.
Vi treffes iblant. Klart vi ikke har kontakt!
Du må kontakte henne. Hun skal lære meg regndans.
- Sa du regndans? - Ja.
- En regndans. - Ja.
- En dans for at det skal regne. - Ja.
- Vi skal finne Penelope! - Nei.
- Jo! - Du tvinger meg til å være fornuftig.
Det passer ikke meg.
- Hvorfor skal jeg hjelpe deg? - Jeg vet at vi ikke fungerte sammen.
- Vi hadde likevel et forhold. - Vi hadde sex to ganger.
- Så dumpet du meg. - To ganger.
- Barney, det er umulig... - Alvorlig talt, kom igjen.
- Jeg må få det til å regne i helgen. - Hvorfor det?
- Det er en jente... - Det er en jente!
Regndansen er en bønn til naturen.
Den Store Ånden vil nok ikke like at hvite bruker den for å få sex.
Jeg elsker henne. Regner det ikke i helgen, blir hun sammen med feil fyr.
- Fyren som er feil, er han en idiot? - Absolutt.
Som Barney? Du prøvde å sjekke opp mamma!
Vi hadde ikke enerett på hverandre.
- Jeg er med. - Så gikk vi tre opp på taket mitt.
- Kryp sammen og bøy deg litt fram. - Du måtte ha fem tequila for det.
- Jeg kommer til å kaste deg ned. - Du har så mye av moren din.
- Hun har kastet opp siden. - Hvordan fikk hun så mye sjokolade?
Husker du Ted? Jeg kom hjem og fant ham der-
- med strykekvartett, roser og sjokolade...
Så søtt!
Ja, men er det ikke litt sprøtt? Strykekvartett, hvem gjør noe sånt?
- Ingen gjør det. - Nettopp.
Nei, kjære. Ingen gjør det.
Men jeg er en håpløs romantiker. Nå kjører jeg hånda opp i hunden din.
- Så du vil forby meg å dra? - Hvem sier "forby"?
Jeg minner deg bare på bryllupet om et par måneder.
Jeg håpet at du skulle være der. Jeg er fyren i stilig dress.
- Det er jo det du alltid har ønsket. - Ja, men det er flere ting.
Jeg har ikke gjort noen av dem.
Jeg må gjøre det før jeg slår meg ned for godt.
Så nå er det: "Jeg må gjøre det". Når skjedde dette?
- Kanskje da du sa at jeg ikke kunne? - Jeg sa ikke det!
- Kanskje vi ikke burde gifte oss? - Kanskje ikke.
Pause.
- Sulter du også i hjel? - Fullstendig. "Red Lobster?"
- Hummer, hummer. Du er utsøkt. - Jeg elsker smørsaus.
- Si noe dårlig med smørsaus. - Det tør jeg ikke.
Nei, Marshall. Vi har pause. Det er ingen gråt i pauseland.
Pauseland er et magisk sted med rekepopkorn og smørsauselver.
Det er morsomt. Fortsatt morsomt. Nå... er det sørgelig.
- Gjør jeg det riktig, Penelope? - Jeg tror det.
- Ser det ut som ordentlig regndans? - Jeg tror det.
- Har du noensinne sett en regndans? - Nei.
- Nei?! - Jeg har lest mye om det.
Håndskrevet og antropologisk...
- Har du sett en regndans? - Jeg har sett det på film.
Jeg må gå. En fyr som har sett litt på "Akutten" skal operere meg.
Vi har oppført oss som idioter i en time.
Hva mener du med "vi", hvite mann?
Hvordan ble det slik?
Nylig var mitt største problem at Ted hadde spist opp sjokoladepuddingen.
- Det er litt igjen. - Den er min.
- Pause slutt. - Pause slutt.
Jeg vet at det suger. Det er noe jeg går gjennom.
Jeg ber deg ikke å forstå eller å være glad for det.
Jeg ber deg bare å støtte det.
Jeg vil virkelig gjøre det, Lily. Men jeg kan ikke!
- Hvorfor ikke? - For du skremmer livet av meg.
Hvis du blir kunstner, og kanskje tre måneder blir til for alltid.
- Kan du love at det ikke skjer? - Marshall...
Ellers kan vi like gjerne slå opp. Jeg vil ikke vente i tre måneder.
Jeg elsker deg, Marshall.
- Kan du love at det ikke skjer? - Pause.
- Vi kan ikke ta pause lenger! - Pause!
Hvorfor skal jeg ta pause?
- Pausefunksjonen er veldig bra. - Takk.
- Hva gjør du, Ted? - En regndans.
Det er ingen regndans, men en feit unge med en bie i buksene.
Den Store Ånden er neppe kjip. Det er tanken som teller.
Hun drar om en halvtime.
Dette er dine beste år. Du sløser dem bort på denne jenta.
- Hvorfor gjør du det der? - Fordi jeg elsker henne!
Jeg sa det fra første kvelden, og ingenting er blitt forandret.
Ja, jeg vet at det ikke funker, men det må!
Hører du meg, universet? Det er Ted Mosby som snakker!
Gi meg regn! Kom igjen!
Kom igjen!
Kutt ut...
Fronten flytter seg mot tri-state området-
- og Manhatten får sitt verste uvær på et tiår.
Han gjorde det.
Robin! Hallo!
- Takk og lov at du er her. - Campingturen regnet bort.
- Det vet jeg. Unnskyld. - Det er ikke din feil.
- Jo, det er det. Kom ned. - Det øser ned. Du får komme opp.
Nei, du må komme ned.
- Hvorfor? - Jeg fikk det til å regne i dag.
- Jeg har gjort mitt. Kom ned! - Jeg er ikke kledd. Kom opp.
Jeg kommer ikke opp. Du må komme ned hit!
- Jeg skulle... - Det vet jeg.
Det var slik det ble Robin og meg. Jeg måtte bare fikse regn.
Da jeg dro hjem, så byen ut som vanlig.
Menneskene så ut som vanlig, men ingenting var som vanlig.
Alt hadde forandret seg over natta.
Tekst: Guri A. Hoff www.sdimediagroup.com