Livets romantiske øyeblikk gjør det verdt å leve.
Men øyeblikk forsvinner, -
- og rundt hjørnet venter den kalde, ubarberte virkeligheten.
I 2006, da Claudia og Stuart giftet seg, var virkeligheten fienden.
- Fredskorpset...?! - Ja, i morgen. I to år.
Fredskorpset sies å være det mest uegennyttige man kan gjøre.
"Er det det?" spør jeg. Og da svarer de: "Ja, det er det."
Barney, de har helt rett. Gid jeg kunne gjøre noe.
Tanya, jeg er så glad for at du sier det.
Kvelden skulle jo ikke bli sånn.
Det skulle vært min og Robins store kveld.
Robin debuterte som nyhetsanker. Det var hennes store sjanse.
Så jeg gikk i brillupet kvinneløs. Men da jeg minst ventet det...
- Hvor ble du av i går? - Jeg hadde en en helt utrolig kveld.
Nemlig. Jeg har aldri smakt bedre kake.
Magen min sa: "Hva det enn er du spiser, så stapp i deg mer."
Ja, magen min sa: "Vi er ikke alltid enige, men kaken..."
- Lily...? - Unnskyld! "Fantastisk kveld"?
Jeg har en regel: Bli aldri sammen med noen i et bryllup.
Ny regel?
Alle de romantiske øyeblikkene... De er fine, men ikke virkelige.
Nettopp. Som da jeg så deg danse kyllingdansen. Jeg lyver ikke.
- Lynnedslag! - Da skulle du se meg steppe.
- Da ville du falt ned på kne. - Det høres dessverre ut som meg.
- Men det er bare synsbedrag. - Bryllupsbriller!
Derfor legger jeg ikke an på deg.
Trodde du det? Folk ti bord unna ville merket det.
- Så synd. - Jeg vet det.
- Jeg har et forslag. - Interessant.
- Vi skal ikke sove sammen i natt. - Mindre interessant.
- Fortsett. - Det verste er jo dagen etter.
- Så kan vi ikke sløyfe den delen? - Hva mener du...?
Jeg er her, du er her. I et stort, romantisk bryllup.
Kan vi ikke bare danse, ha det gøy, og så sees vi aldri mer.
- Med mindre... - Nei!
Ingen epost, ingen telefonnummer. Ikke navn engang.
I kveld skaper vi et minne som aldri kan skitnes til.
Når vi så blir gamle og grå, -
- vil vi husker denne kvelden, og den vil være helt perfekt.
Ok, da sier vi det. Vi trenger vel falske navn?
Kall meg Buttercup.
Gleder meg, Buttercup. Jeg heter Lando Clarissian.
Ganske spennende...
Ted, Ted! Jeg har en brudepike!
Den nest mest sexy brudepiken. Vi sees, Ted.
- Jeg heter Ted. - Victoria.
Men ingen etternavn!
- Hva er i veien med deg?! - Det var jo et helt pysete forslag.
Nei, jeg hadde det kjempegøy, og minnet kan aldri bli ødelagt.
Hvordan skal jeg forklare det...?
I går spiste jeg den beste kaken i mitt liv.
Nå skal jeg kjøpe mer av den.
- Du likte kaken, du? - Den hjemsøker meg.
Hva skjedde så, da?
Vi har fastsatt regler. Da vil jeg se deg legge an på meg!
Vent!
Vi hjelper de enslige jentene og stjeler buketten!
En avledningsmanøver.
Kyss, kyss!
Kyss, kyss, kyss!
Så det var det som skjedde? Bra. Det er en ondsinnet tradisjon.
- Skal du sløyfe det i bryllupet ditt? - Jeg skal skrike:
"Kryp etter den, kjerringer!" Det er sånt jenter bare gjør.
Hvor dro dere?
- Pent. - Mener du det?
- Jeg kan egentlig ikke steppe. - Ikke vet jeg.
Synd at det ikke blir noe på deg i kveld.
- Jeg kan få hvis jeg vil. - Nei.
- Du er jo kis. - Du kan få viljen din!
Vi skal ikke kysse i kveld.
Hvis vi gjør det, blir alt sammen virkelig.
Kanskje du bruker for mye tunge, og så vil trolldommen være brutt.
Jeg bruker nøyaktig så mye tunge som jeg må.
Hva sier du til dette, da?
Det beste med et kyss er veien fram til det.
Øyeblikket før leppene møtes. Som en diger trommevirvel.
Kan vi ikke bare nøye oss med trommevirvelen?
- Ok. - Ingen kyssing!
Ok.
En trommevirvel? Var det alt?
Så du sa bare god natt, dro hjem og... spilte trommesolo?
Du er så treig! Jenta høres jo fantastisk ut.
Hun var helt fantastisk. Fantastisk og morsom og...
Vi fikk total kontakt, og nå ser jeg henne aldri mer.
- Jeg må se henne igjen! - JA!
- Hva vet du om henne? - At hun heter Victoria.
- Claudia vet det jo. - De er på bryllupsreise i to uker.
- Jeg ringer henne nå. - Ikke ødelegg hvetebrødsdagene.
Nemlig. - Spør henne om kaken!
- Ted? - Hei, Claudia. Kjempefint bryllup!
Jeg traff en jente i går kveld...
- Nå fleiper du?! - Da er i vi gang...
Du bønnfalt meg om å få ta med en annen jente, og nå er du forelsket?
- Jeg lot livet gå videre...? - Var det min fete kusine Lindsey?
Nei, hun het Victoria.
Du har flaks, for jeg kan gjestelisten utenat.
Men dessverre, ingen Victoria var invitert. Adjø, Ted.
- Ingen Victoria var invitert. - Falsk navn. Hun er dyktig.
Kanskje hun var et spøkelse? Så derfor ville hun ikke kysse.
Herregud, jeg fikk en knall manusidé...
- Hun var ikke et spøkelse. - Nei, hun plukket jo opp buketten.
- Hun satt ved to av brudepikene. - Og hvor får vi tak i brudepikene?
Jeg skal straks til Nirvana. Jeg anbefaler henne som massør.
Barney!
Jeg kan reglene!
Du snakket med en brudepike i går. Fikk du nummeret hennes?
- Ring henne for meg. - Det gjør jeg ikke.
Vi møttes i går. Jeg kan ikke ringe i dag.
Jeg må vente... en evighet. Jeg ringer aldri!
- Hun tror at jeg skal til India. - Det er for en god sak.
At Ted er blir kastratsanger er ingen god sak.
Dessverre, mine hender er bundet. Nei, det var i går kveld...
Da gjør vi følgende: Ringer du, blir jeg med deg på...
...pikant jenteboksing!
Mener du det? De var jo "ikke pikante og kan ikke bokse"?
Du får overbevise meg, da. I kveld. Ring!
Ja, Tanya. Jeg drar først i morgen.
Ja, det suger. Én dag mindre i menneskehetens tjeneste.
Vet du hvem jenta var? Vent litt.
Hva slags sko hadde hun? - Hvordan kan han vite det?
- Jo, jeg vet det. - Nei, kutt ut, da!
Ta imot!
Hva vil du gjøre nå? Si det første som faller deg inn.
Hold denne og denne.
Slett ikke verst!
Hun hadde visstnok brune sko...
...med små snøfnugg på.
Ja, det høres søtt ut. Vet du hvem...?
Takk, uansett. Pass på deg selv. Hva sa du?
I kveld? Jeg drar ganske tidlig i morgen, men gjerne det.
- Vi snakkes. - Ingen boksing, Ted. - Jeg skjønner.
Ring hotellet, kanskje hun bodde der.
Let etter alle Victoria, Vicky eller Tori.
Eller Ictor. Nei... Hun heter vel neppe Ictor.
Det er Skjebnen. Jeg skal ikke se henne mer.
Jeg er berget fra meg selv. Skål!
Det var det, trodde jeg. Men da...
- Nyhetsanker, hvordan gikk det? - Du får spørre Robin, vikaren.
"Takk, Robin." "Tilbake til Robin."
Gratulerer!
Selv om jeg har dårlig samvittighet for Ted.
Lily fortalte alt sammen, inkludert om skoene med snøfnugg på.
- Hva er det? - Jeg vet hvem hun er.
Du var jo ikke i bryllupet?
- Jo... På en måte... - Hva mener du?
Jeg ville overraske Ted etter nyhetssendingen.
Fanden også... Slutt! Hvilken rolle spiller det?
- Har du det ikke bra? - Jo, helt fint!
Det er bare allergi. Jeg har det bra.
Vil du gråte her ute? Jeg er veldig flink til å klemme.
Takk, men jeg pleier ikke å gråte mens andre ser det.
Eller gråte i det hele tatt. Det er så ekkelt.
- Blir alle snørrete når de griner? - Du snakker med Mester Snørr.
- Du føler noe for Ted. - Vet ikke. Kanskje det.
Hva er det med dere to?!
Dere liker hverandre. Bli sammen! Lykken er ikke så vanskelig.
Ja, jeg gråt på toalettet.
Men det betyr ikke at jeg elsker ham.
Jeg vet ikke hva jeg føler.
Du gråter når du får se ham med en annen.
Det er nøyaktig det du føler.
- Greit. Fornøyd nå? - På en måte, ja.
Men jeg vil fortsatt ikke gifte meg, og han er fortsatt Ted.
Jeg skal fortelle hvem Victoria er.
Eller si at du liker ham. Så blir dere lykkelige.
Jeg går og finner ham.
Vent... Hvilken av delene skal du si?
Aner ikke.
Jeg sa at jeg hadde vekslet pengene mine inn i indisk valuta, -
- så hun ga meg drosjepenger til flyet. Jeg fikk betalt for sex!
Jeg bør gi dem til Fredskorpset.
Hei, gutter. - Kan vi prate litt sammen, Ted?
- Ja. Hva er det? - Det er noe jeg må fortelle deg.
- Bare ta den. - Hallo?
Det er Stuart. Min vakre brud har noe å si deg.
Ted...? Unnskyld at jeg la på sist.
Min nye mann og en Vodka cranberry til 10 dollar og 50 cent...
- Når kan vi gå om bord?! - Skatten min...?
...hjalp meg med å innse at jeg kan oppføre meg ganske sprøtt.
Min nye mann må ikke tro at jeg er gal.
- Marshall spør hvor kaken kom fra. - Kaken?
Ta denne her.
- Du trenger den visst. - Takk. Kjempesøtt av deg.
Kjenner du bruden eller brudgommen?
Vi kjøpte den på et lite bakeri. Buttercup Bakery.
Gleder meg, Buttercup.
Jeg bakte kaken.
Hun bakte kaken!
Buttercup Bakery! Det var hun som bakte kaken.
Hun bakte kaken... Hun er den rette, Ted!
- Du må gifte deg med henne! I dag! - Jeg drar dit.
- Nei, ikke gjør det. - Hva?! Du har jo mast i hele dag?
Kanskje hun ikke er så innmari hypp?
Hun ga deg jo ikke nummeret sitt.
Robin, vil du si noe?
Ja. - Ted...
- Dra. - Jeg skal gjøre det! Jeg gjør det!
Jeg elsker dette, Ted. Er du forberedt på å si ja?
- Ja! Nei. - Kom igjen!
- Vi var visst borte en stund. - Synd. Jeg følte for å danse.
- Unnskyld, jeg leste tankene dine. - Hva tenkte jeg, da?
- "Han ser bra ut i smoking." - Du har rett. Du er flink.
Ted går mest i dongeri og en flekket T-skjorte i helgene.
Ted høres sexy ut. Synd jeg aldri får møte ham.
- Buttercup Bakery. Her er det! - Lykke til. Kjøp muffins.
Ted? Er du her fortsatt?
Si hva du heter til etternavn.
Det er en liten svakhet ved planen vår.
Jeg får mange fine minner og ett skikkelig dårlig minne.
Minnet av deg når du går ut døra.
- Du, Ted? - Ja?
Lukk øynene. Og tell til fem.
En... to...
...tre...
...fire...
...fem.
Vi kommer alltid til å huske kvelden. Det er helt perfekt.
Så mye går galt her i livet. Men det vil aldri dette gjøre.
Det kommer alltid til å være rent, ubesudlet og enormt...
Hvis jeg går inn...
Taksameteret går! Kom deg av potta!
Å, gudskjelov!
Tekst: Mons O. Bekke www.sdimediagroup.com