Metal vrišti.
Nešto me pogodi pravo u grudi. Ne postoji ni gore, ni dole.
Nisam težak ni gram.
Ničeg se ne sećam.
Ovo nikako ne izgleda dobro. Opet sam nešto uradio. Da bar mogu da se setim.
Kako sam dospeo ovde? Šta sam uradio i zašto?
Mora da sam propustio da popijem lek. Bolestan sam.
Nije dobro da ne uzmeš lek, kad si bolestan.
Pokupio sam metak. Rana je sveža, možda od pre sat vremena.
Ne sećam se odakle mi.
Pored sveg napora, ne mogu da se setim.
Straćare. Ružne kao i obično. Šta dođavola radim ovde?
Sastavi delove slagalice... Seti se.
Subota je. Onda mora da sam veče počeo kod Kedija.
Još jedno subotnje veče.
Nađem se sa ostalim luzerima kao što sam ja, ločem i slinim nad Nensi.
Bio sam loše volje. Čak ni Nensi nije mogla da me razveseli.
Ponekad mi tako dođe. Prazne unutrašnjosti, prazan na tom usamljenom mestu,
nadajući se nekom razlogu da nekog rasturim.
Bilo je to još jedno subotnje veče.
Razmišljao šta ću sa sobom, kad sam osetio miris nečeg strašnog.
Zapaljene kose.
Mesa koje gori.
Kao da ti jadnici nisu bili dovoljno u nevolji.
Prokleti momci iz bratstva. Prokleta bogata, razmažena derišta.
Pustite ga na miru. -Otpuži nazag u svoju flašu, Bernini momče!
Zašto me nazvao Berni? Bar znam da su to loši momci.
Pobiti gomilu takvih nije ništa loše. To mi je u stvari građanska dužnost.
Kenjci. Mrzim ove tipove.
Bože, stvarno me boli.
Bežali su. Napravio sam ono što bi svaki dobar građanin uradio.
Idi dođavola! -Kojeg đavola...
Kojeg đavola...?!
Tada mi je sinula ideja.
Ako budu uspeli da se vrate na Univerzitet “Sveti hrastovi”,nikad neću moći da ih stignem.
Tako da sam počeo da ih udaram kao pak isprečivši im se na svakom skretanju.
Nisu imali drugog izbora nego da krenu uzbrdo prema straćarama.
Mogao bih da odem i ostavim ih tu. Moje stare komšije, pobrinule bi se za njih,
ali, dođavola... zašto bi se samo oni zabavljali?
Straćare.
Rođen sam ovde. Moj stari kvart.
Dođavola! Mrtav je.
Kažem ti, jebeno sam dobar strelac, a on je mrtav!
Moje stare komšije. Daju mi do znanja da posmatraju.
Podsećam ih na to ko sam ja. Govorim im šta da urade.
Nemoj, molim te! Imam lovu. Imam oročenu štednju.
Platićeš ti.
Pre nego što si me upucao, nazvao si me Berni. Zašto?
Bernini. To je marka. Tvoj kaput je Bernini.
Hvala na objašnjenju, mali.
Nož!
Bernini, a? Ovo je, bogami, baš neka opaka jakna.
Neko je jebeno platio. Da mi je znati ko.
I kad sam već kod toga, odakle mi ove rukavice?
Ne mogu da se setim i da hoću.
Preveo: Arbok Adaptacija: kumek*
Poker. Snaga divljaka u rukama gospodina.
Dobra igra. E, sad...
Ko želi da igra?
U Grad greha ulaziš otvorenih očiju...
ili nikad nećeš da se vratiš.
Grad je kao žena ili kasino. Neko će da pobedi.
A to ću da budem ja.
To je mesto o kojem otac ne želi da ti govori.
Tamo odakle ja dolazim, očevi su nešto što je teško pronaći.
Osećao sam da je sreća na mojoj strani. Osvajao sam lovu po čitavom gradu.
Konačno sam stigao kod Kedija.
Ovde se vrti velika lova.
Šta se desilo sa predstavom?
Kako trikovi, stranče? -Pismo ili glava? -Glava.
To je trik. -To nigde neće da te odvede.
Pratite sjajni predmet.
Odakle si došao, lepotane? -Učini mi uslugu i duni na novčić.
Imaš li ime, detelino sa četiri lista? -Mersi.
Srećković. -Svaki puta, gospođo. Gde je prava akcija?
Dušo, ne želiš to da znaš. -E, pa, želim.
Kako god ti kažeš, šefe. Iza šanka. Tvoja je sahrana.
Živog ću da te pojedem. -Prilično sam tvrd orah. Hajdemo.
Ovaj put ga poljubi.
Moj Bože! -Mersi. -Da?
Želiš li da zaradiš ozbiljnu lovu?
Podižem za sto.
Laku noć.
Plaćam. -Odustajem.
Ko je ovaj uštogljeni? -Jednom sam ga uhapsio kod Džosija, zbog kockanja.
Platio je, dobar je on.
Šta god uradio, samo nemoj da osvojiš previše. -Nikad ne gubim.
Zašto si poveo prijateljicu? -Ona mi donosi sreću.
Večeras imam nameru da dobro zaradim. Moram to na nekog da potrošim, zar ne?
Silvio, neka naš mladi prijatelj ima tu čast.
Preseci. -Ovaj klinac je dobar.
Nensi, Nensi, Nensi!
Delioc uzima dve.
Stotinu. -Igram.
Odustajem. -Da, i ja.
Odustajem. -Gotov sam.
Koliko glupo se osećaš sad, momče?
Prilično glupo.
Pa, senatore, spreman sam na najgore od vas. -O tome ne želiš ni da sanjaš.
Valjda ne želim. A da vas odmah opelješim, pa idemo kući?
Naravno. Ovo je poštena igra koju igraju časni ljudi. Podižem za trista.
Polako, mali. Imaš li ti pojma na koga si se namerio? -Na frajera, izgleda.
Na Rorka. -Da, rođen sam ovde, znam ko ste vi, senatore.
Pre ili kasnije, svi ćemo da umremo ovde.
Podižem za pet stotina.
Sviđa mi se ovaj klinac. Veoma mi se sviđa.
Plaćam.
Nećete valjda da vam treba lova za taksi?
To su najbolje karte koje možete da imate, prijatelji.
Samo nemoj da zaboraviš šta te karte mogu da urade.
Dogovoreno.
Beži odavde, trči kao vetar, možda još uvek imaš priliku.
Ne mogu da propustim sutrašnju partiju. Kao ni vi, policajče.
Osim toga, već sam obećao Mersi provod u gradu. -Ne mogu da te zaštitim.
Zašto si onda policajac?
Kuda ćemo, Džoni? -Svuda.
Jednog dana će da povuku okidač. I ja tu ništa ne mogu.
Sad ne mogu ništa. Mogu samo da pitam...
Molim te, nemoj. Nemoj da me svetiš, Nensi.
To će da te pokopa.
Ne mogu da ti pomognem.
Ne mogu da gledam. U Gradu greha, smrt je kao život.
Tu se ništa ne može. Ljubav ništa ne osvaja.
Srećno, Nensi. Živi dok si živa.
Samo probaj, zlato.
Stvaramo istoriju u Gradu greha. Idemo na svako popularno mesto u gradu.
Sprašio sam skoro toliko love koliko sam osvojio za onim stolom.
Problemi počinju kad pokušam da platim karticom.
Sigurno je greška. Možete da platite na rate. -Kako u jednoj noći može sve da krene naopako?
Nije baš da nemaš gotovinu. -Nije u tome stvar. Idemo.
Vodim te kući.
Neko je iza nas.
Miriše na nevolje.
Ovo će da nas uspori. Skloni se, Mersi. Moram da polomim par kostiju.
O čemu ti to pričaš, glupane? -Ostani tu.
Gospodo, znam o čemu je reč. Samo da znate, neću da vam pružam otpor.
Pendrek kojeg držiš u ruci može nekom da razbije lobanju.
Šta je to bilo? -Sakrij se negde. Bićeš na sigurnom u Starom gradu.
Nađimo se u hotelu Tri čaršafa, soba 166.
Hajde da završimo sa ovim.
Ne uživam u ovom.
Momče, napravio si budalu od mene, pred pogrešnim ljudima.
Reskirao si, kao i mi ostali, i izgubio.
Imaš li pojma kako lako ubijam balavce kao što si ti?
E, sad... Da vidimo tu pobedničku ruku.
Moćni ljudi gledaju šta se dešava za onim stolom.
Moraju da znaju cenu prkosa.
Moć je krhka stvar. Ne toleriše pretnju.
Prkosu moramo da se suprotstavimo primernim lomljenjem prkosa.
Bilo bi pametno da me sad ubiješ.
Uradiću nešto mnogo gore, momče.
Ono na što si naleteo, momče, zove se moć.
Svaki put kad dune hladan vetar, nogu će da ti pritisne bol artritisa.
Kad god bude padala kiša, setićeš se mene.
Uvek ćeš da me se sećaš.
Sine moj.
O, da. Znam ko si ti.
Znao sam da si jedan od mojih čim sam te ugledao. Isti ja, momče. Zabole me!
Imao sam samo jednog pravog sina, Etana, pokoj mu duši. Mogao je da bude predsednik.
Stvarno si mislio da ću da priznam tebe?
Pobedio si me, Rork, ali kad se vratim...
biće to jedna potpuno drugačija igra.
Još jedna vrela noć. Suva i bez vetra.
Noć koja tera ljude da rade znojne, tajanstvene stvari.
Stvari koje za mene predstavljaju zaradu. -Ovo mora da bude poslednji puta, Seli.
Uvek mi to kažeš. -Ovog puta mislim ozbiljno!
Klizi iz kaputa kao da je papir za zamotavanje, božićnog poklona, dajući sve od sebe.
A daje mnogo. -Ovo je naš kraj.
Kraj? -Razlog je moja žena. Zapitkuje, nešto sumnja.
Tužiće me i sve će da dobije! -Sve za šta si naporno radio.
Radim kao crnac. Svoj posao sam izgradio ni iz čega!
Niko te ne ceni, zar ne, Džoj? Ne onako kako zaslužuješ.
Niko. Ni moji radnici koji bi bili na ulici da nema mene.
Ni moja žena koju sam pronašao na ulici! -I koja živi u vili koju si joj kupio.
Odevena u odeću koju sam joj kupio svojim teško zarađenim novcem! -Tako si jak.
Bogami si u pravu. Jesu li mi zahvalni za to?
Samo uzimaju, uzimaju i uzimaju!
Jednog dana ću sve da ih otpustim. Pokazaću im ko je gazda.
Pokaži meni, Džoj. Pokaži meni ko je šef. -Da. Pokazaću ti.
A ona stenje u ritmu šefovih pokreta.
Sve je prilično brzo gotovo.
Dobijam sve što mi treba. Tužno je to što su neke fotografije dobre.
Kraj tebe se osećam kao žena. Znam da zvuči otrcano, ali istina je.
Volim te, dušo. Znaš da te volim. Čak i kad mi lažeš.
Boli me zglob, Džoj. Možeš li da uzmeš ključ iz torbice?
Nemaš pojma koliko sam žrtvovao. -Šta to radiš, Džoj?
Razdire me koliko te volim. I ono što moram da uradim.
Previše sam se mučio. A Glorija će da dobije sve.
Ne mogu to da dozvolim. Nemam izbora. Za sve si ti kriva.
Džoj, molim te! Neću nikom da kažem, kunem se! -Znam da nećeš hteti da kažeš. Znam to!
Ali ti si samo žena. -Baš me bole leđa. -Glorija će da sazna za tebe
i ponudiće ti mnogo love, moje love, i daće ti je da bi me uništila!
Baciću je! -Ko će da plati ulaznicu? Ulaznicu, i Bog zna šta sve još ne!
Stan, odeću i auto!
Iscedićete me do kraja i nikad nećete da prestane! -Ne, molim te. Ne!
Ubij ga! Ubij ga! Ubij ga!
Niko nikog neće da ubije. Ne dok sam ja u tu.
Mogu li onda da dobijem prevoz? -Uzimam ključ i skidam joj lisice.
Kaže mu zbogom, koji će ga još uvek đavolski boleti dok se osvesti.
Ostavljam smrada vezanog lisicama za krevet da ga nađu sobarice.
Idem preko brda ulicom Redondo do Starog grada.
Hvala ti za moj život. -Seli se pomeša u more mesa Starog grada.
Sva se vraćaju. Prokleta sećanja iz Starog grada.
Pijana jutra, znojavi seks i glupe, krvave tuče. I ono što sam uradio.
Ne možete jednostavno da odaberete. Ne možete da uzmete dobro bez lošeg.
Ne nakon što pustite čudovište. Ne smem da ga pustim napolje. Nikad više.
Vozim deset ulica dalje od cilja i stajem na benzinskoj, iako ne trebam gorivo.
Izbegavam ono najgore u svom poslu. Poslodavca.
Supruga. Ova ima advokata koji plaća račun, pa mi je lakše.
Molim vas da izađete na izlaz za poslugu.
Mustang se trese preklinjući me da ga pustim da pokaže šta zna.
Želi da me odvede do kraja. Ne dozvoljavam mu to.
Razmišljam o svim svojim propustima i o tome šta bih sve dao
za samo jednu šansu da izbrišem svoje greške.
Sve bih dao. Samo da se oslobodim.
Samo da osetim vatru. Još samo jednom.
Nikad nemoj da izgubiš kontrolu. Ni na sekundu.
Nikad nemoj da pustiš čudovište napolje. Seti se kad si ga pustio.
Seti se šta si uradio.
Da? -Jesi li to ti, Dvajte?
Ava.-Izvini što te zovem. Znam da nemam pravo.
Ali moram da te vidim. Večeras. Molim te, nemoj da spustiš slušalicu.
Ona i dalje govori. A ja idiot i dalje slušam.
Ava. Prokletstvo.
Trebao sam da joj kažem da ide dođavola. Umesto toga, poranio sam 20 minuta.
Šta dođavola sad hoće od mene?
U Gradu greha ne možeš da pređeš ni 2 ulice, a da ne nabasaš na kafanu. I to na onu lošu.
Zašto ovde, Ava? Kad si ti u pitanju, sve mora da bude prvoklasno.
A kad nisam mogao da plaćam račune, našla si nekog ko može.
Naručim sok i sat vremena buljim u njega.
Kasni, kao i obično. I, kao i obično,
vredna je čekanja.
Dvajte. Koliko je vremena prošlo?
Četiri godine? -Tako nekako.
Sedi.
Toliko puta sam htela da te nazovem. Često sam razmišljala o tebi.
Non stop. -Imam posla. Reci šta hoćeš.
Nemoj da budeš hladan. Trenutno to ne bih mogla da podnesem. Valjda sam ti nešto značila.
Došao si ovamo. Sigurno ti je stalo. -Naravno. Nazvala si i ja sam dotrčao.
I sad me izuzetno opčinjavaš, možda uvek i hoćeš, ali nemam razloga
da budem fin prema tebi. -Valjda zaslužujem to.
Pustimo gluposti. Ovde sam i slušam. Reci mi šta hoćeš dođavola.
Želim samo jednu stvar od tebe i to toliko očajnički da bih mogla da vrištim.
Želim da mi oprostiš. -Znači, ipak imaš savest.
U redu, opraštam ti. Želja ti se ispunila. A sad idi kući i lepo spavaj.
Bio si u pravu u vezi mene.
Ja sam sebična kurva koja je odbacila jedinog čoveka kojeg je ikad volela.
Ali pogrešila sam. -Dobar fazon. Rođen sam noću, ali to nije bilo sinoć.
Ja sam u paklu. Gore je nego što možeš da zamisliš. -Žanji ono što si sejala.
Oprosti mi, dragi, preklinjem te! -Ne...
Volim te. -Ne!
Ne! Ako to ponoviš, kunem ti se, da ću da te ubijem.
Ako ne možeš da mi oprostiš, onda molim te, nemoj da me zaboraviš.
Kažu da nikad ne umreš, ako te neko pamti. -O čemu ti to, dođavola, pričaš?
Gospođo Lord, vreme je ružno, kvart je loš...
A vaše trenutno društvo...nisko. Treba da idete kući, gospođo Lord.
Mislim da o tome odlučuje gospođa Lord. -To nije vaša briga, gospodine.
Bilo kakvo fizičko takmičenje između nas imalo bi samo jedan rezultat.
Hej, drugar. Da li te ovaj seronja gnjavi? Hoćeš li da ga zgazim?
Večeras nemam nikakvih planova. -Bilo bi to zanimljivo takmičenje.
To nije njegova borba. -Pusti to, Dvajte. Prekasno je.
Idem sa njim. -Prekasno za šta, Ava?
Za sve. Samo me pamti, ljubavi moja.
Pamti me.
Večeras imate posla, gospođo Lord. Neugodnog posla.
Više me nije briga.
Noćni vazduh nije postao hladniji. Samo tako izgleda.
Ne bih hteo da guram nos gde mu nije mesto, ali...
Za onu ribu vredi ubiti. -Ava.
Dođavola. Noć se pretvara u dan, a onda opet dolazi noć.
Nema mesta za sakrivanje.
Nije vredna ni jedne moje misli, a ja ne mogu da je izbacim iz glave.
Zašto pušim? Odakle mi ove cigarete?
Ava te izluđuje. Ponovo.
Nemoj nikad čudovište da pustiš napolje.
Zaboravi na nju. Šta god da je čeka, zaslužila je to.
Moram da saznam šta nije u redu.
Do “Svetih hrastova” ima par sati vožnje.
Ne bi trebalo da bude teško saznati o čemu se radi.
Samo jednostavna provala.
Kažnjiva do pet godina zatvora, čak i ako nikog ne ubijem.
Na kraju vidim mnogo više Ave nego što sam očekivao.
Izgleda savršeno prokleto dobro. Nisu je tukli.
Samo jedna supruga bogataša, kakva je oduvek htela da bude.
Ja sam prokleta budala. -Stani, perverznjače!
Pusti me da prođem, Menite!
Žao mi je, Dvajte.
Među nogama mi eksplodira atomska bomba.
Teretni voz mi udara u vilicu.
Već sam dobijao batine, ali nikad ovako. Nikad ovako.
Zvuci postaju mokri. Možda me on i dalje udara.
Ne znam. Otišao sam.
Na mestu gde nema bola, ni misli.
Budim se u vazduhu. Trotoar se žuri da mi da jedan veliki slinavi poljubac.
Neka sam proklet. Posluga od vrata do vrata.
Tada sam primetio svog Mustanga. A to nema smisla.
Zašto bi mi vratili auto?
Gubi se odavde. -Neću.
Odmah se obuci i gubi se odavde!
Neću. Imao si priliku.
Držala bih se dalje od tebe, ali došao si po mene. Još uvek me želiš.
Tvoja sam... sada. Večeras.
Zauvek nestani iz mog života ili ću da ti saspem zube u grlo.
Ako ne možeš da me voliš...
Mrzi me. Ako ne možeš da mi oprostiš,
kazni me. Povredi me, kao što sam i ja tebe.
Nazivam je svim prljavim imenima koja postoje. Ona moje ime izgovara kao muziku.
Kao prozivanje nekog mračnog boga. Klizi od znoja.
Ubrzo je moja mržnja potrošena, ali ona ne želi da me pusti.
Ljubi me i miluje.
I vatra ponovo plamti. Govorim sve ono što sam se zakleo da nikad neću govoriti.
Poseduje me. I telo i dušu.
Ispričaj mi sve. -Menite, čovek koji te je pobedio.
Stručnjak je za nanošenje bola. Strašni bolovi, na mestima gde si upravo uživao.
To je bolesno. Suludo. -Moj suprug Damijen,
samo govori i gleda. Svaki puta je sve gore.
Približava se svom konačnom, bolesnom vrhuncu.
Kaže da ću da budem vrlo ružna, pre nego što umrem.
Mala, nećeš umreti. Ideš sa mnom.
Beznadežno je.
Pušta me da bežim, čak se i smeje u vezi toga.
Nije ga briga kuda idem i šta radim. Zna da će Menite uvek da me pronađe.
Je li tako, Menite?
Gospođo, gospodin Lord će da zahteva da budete kažnjeni. -Nemoj da se tučeš sa njim!
Ubiće te. On nije čovek.
Udaram vrata od trezora. Ne padaju, pa ih opet udaram.
Kugla za demoliranje udara me pravo u grudi.
Gospođo Lord, vaš kaput. Imamo sastanak.
Ne sme da je odvede od mene. Ne ovog puta.
Znam tačno šta da uradim. Znam tačno kuda da odem.
Navodno je ovo devojka sa zaštitom.
Možda gomili pjanaca i pokazuje sve što ima,
ali Nensi je najsigurnija devojka na svetu.
Ako želite da poševite Nensi, namerili ste se na 150 kila gvožđa
po imenu Marv.
Marve. -Dvajte.
Drago mi je što te vidim. Šta mogu da uradim za tebe?
Treba mi tvoja pomoć. Loše je, naleteli bismo na mnogo oružja.
Računaj na mene. Dobro bi mi došla promena ritma.
Hajde da ispraznimo flašu dozvoljavajući njenoj tami da nas obojicu ispuni.
Siguran sam da je popio dovoljno da bi bio opasan. Pričam mu o Avi.
Oči mu postaju krvoločno crvene. Znam da je spreman da umre za mene,
ako to bude trebalo.
Iskorišćavam ga. Pa šta?
Lomi likove koje ja želim da lomi, umesto nekih drugih likova.
Pomaže mi da vratim Avu u moj zagrljaj,
umesto da se trezni u nekoj rupi ili jarku.
Njegov život ionako ne vredi prebijene pare.
Ako ne pogine zbog mene, poginuće zbog sveta. Svejedno je.
Ostavi ga u autu. Večeras niko neće da pogine.
Hajde, Dvajte. Kvariš zabavu.
Razdvojili smo se kod kapije.
Marvu ne treba dugo da privuče njihovu pažnju.
Uljez si na svetom tlu. -Ti si siledžija koji je povredio mog prijatelja?
Hoćemo li?
Danima nisam imao ovo u ruci.
Saznaću istinu o Avi i šta joj se to sad dešava.
On će da mi kaže. Izvući ću odgovore iz njega. Damijen Lord.
Gde je ona?
Šta si uradio sa njom? -Došao si da je odvedeš od svega ovog?
Šta je "sve to" u njenim sadašnjim pričama?
Nemam pojma kakve besmislice ti je ispričala moja žena, niti me je briga.
Sve su to laži. -Ne približavaj se stolu.
Žena je patološki tip.
Obmanuli su vas.
Kakav je bio osećaj? -Kakav osećaj?
Kad ubiješ nevinog čoveka. Samo želim da znam kakav je to bio osećaj.
Sigurno je bilo divno. -Kako to misliš nevinog?
Znala sam da mogu da računam na tebe. Seks oduvek od tebe pravi budalu i naivca.
Upravo si od mene napravio veoma bogatu ženu.
Učini mi još jednu, poslednju uslugu, ljubavniče.
Budi miran samo još toliko da mogu da ti prospem mozak.
Nisam baš neki strelac, ali daću sve od sebe.
Ava.
Napravila sam plan, a ti si popušio.
Ovo je poslednji puta da mi treba nešto od jednog muškarca.
Ovo je poslednji puta da na leđima zarađujem za život.
Menite te nikad nije povredio? -Ne bi se usudio.
Ti si luda. -Nisam, Dvajte. Lud je onaj ko bi meni poverovao.
A to bi bio ti.
Ako te sad poljubim, Dvajte, da li bi i dalje verovao da je to ljubav?
Ava.
Dođavola!
Sredio sam onog siledžiju kao što sam i obećao. Nisam ga ubio, čak ni osakatio.
Najviše 6 meseci peglanja kostiju. Doduše, izvadio sam mu jedno oko.
Pre nego što bilo šta kažeš, znam da sam trebao da pobegnem Mustangom,
ali kad sam ugledao ovu lepotu sa ključem u bravi
nisam mogao da propustim priliku da se vozim u Takeru.
Stanite sa strane!
Jesi li znao da su napravili samo par ovih lepotana? Gledao sam i film o njemu.
Ja brbljam, a ti propuštaš na sve strane.
Odvešću te jednom poznaniku. Dobar je sa ranama od metaka i ne postavlja pitanja.
Odvedi me u Stari grad! -Biću iskren, drugar. Nećeš stići živ do Starog grada.
Stići ću. Imam previše toga da obavim da bih dozvolio sebi da umrem.
Stari grad.
Izgubio je mnogo krvi, gospođo Lord. Neće daleko da stigne.
Rekli ste da ste ga poznavali. -Ubica se zove Dvajt... Dvajt Mekarti.
U kojem smislu ste ga poznavali? -U biblijskom.
Žao mi je, poručniče. Bili ste baš strpljivi sa mnom.
Tek smo se upoznali, a već imam utisak da mogu da vam verujem. -I možete.
Pre par godina, neko vreme smo bili zajedno. Završilo je loše.
Poludeo je. Počeo je svašta da umišlja, da me optužuje.
Pratio me je, gde god bih pošla. Nedavno je provalio na ovaj posed.
Je li vas tukao?
Kad je pio. Mnogo je pio. -I vi ste bili sa tim ludakom?
Pustite sad to. -Iznenadili biste se koliko jedna žena može da podnese.
Bili ste prestravljeni.
Damijen je odveo od njega.
Bio je tako nežan i samouveren.
Valjda sam žena kojoj treba zaštita.
Kraj njega sam se osećala sigurnom, a onda me Dvajt nekako pronašao.
Počeo je da me naziva kasno noću i da mi preti užasnim stvarima.
A sad je Damijen mrtav i ja sam sama!
Molim vas, poručniče.
Zovite me Mort. -Ništa nije bolje od udovice kojoj treba uteha.
Digao mi se dok sam gledao. Prvoklasna je riba. -Prekini, Bobe.
Takve šanse se ne propuštaju. Zašto da budeš pandur u Gradu greha, ako nemaš povlastice?
Ja sam oženjen čovek, Bobe. -Baš me briga šta si ti.
Pogledaj tu ribu. -Sad je dosta, Bobe.
Ovo ne izgleda dobro.
Jedan policijski auto nas i dalje goni. Vozač mora da je novajlija.
Prijatelji su trebali da mu kažu da ribe iz Starog grada imaju svoje zakone.
A njima se ne sviđaju panduri. -Stari grad!
Ti si genijalac, mali.
Čoveče...
Evo nas, drugar. Odjednom mi ovo ne izgleda kao tvoja najbolja ideja do sad.
Imate deset sekundi da nam objasnite zašto ste doveli pandure u Stari grad!
Imamo problem. Ne bijem se sa devojkama. -Gejl!
To sam ja. -Dvajte!
Šta su ti to uradili? -Vadičep me bode pravo u grudi.
I zavrti se. -Idi po Moli!
Idi po sve.
Bilo je i vreme.
Alo? -Gospođo Lord. -Poručniče...
Morte, baš lepo od tebe što si me nazvao. -Nadam se da te nisam probudio.
Ne, nisam spavala. Uopšte nisam spavala.
Skačem na svaki zvuk, znajući da je on još uvek tamo negde.
Valjda nisam mnogo jaka osoba.
I još sam sama u ovoj kući.
Nemojte da budete previše strogi prema sebi. Reagujete sasvim razumljivo.
Ako mogu da uradim bilo šta za vas...
Nije da je loše što ovako razmišljam o tebi. Neprikladno je.
Ali kako ćemo da volimo, ako ne na prvi pogled?
Mislim na tebe otkad sam te ugledala.
I sad mislim na tebe. Da li i ti misliš na mene? -Da.
Mrzim samu sebe što to govorim, ali ne mogu da podnesem pomisao da večeras budem sama.
Srce mi kuca. Osećam bogat, miris pržene kafe.
Gejl. Ona je dovoljan razlog da otvorim oči.
Čuješ li me, Dvajte? Panduri te silno žele, Dvajte.
Vrlo jako. Ne brini.
Mi ćemo da te zakrpimo. Kad se to desi, kad se budeš osećao bolje,
nokautiraću te što si uopšte i otišao! Rekla sam ti da ćeš da se vratiš!
Rekla sam ti! Ti pripadaš ovde.
Idiote! -Mislio sam da je tamo napolju još jedan svet.
Mislio sam da mogu da budem deo njega. -Postoji samo Grad greha.
Moli je rekla da si spreman za odlazak. -Ne, ostajem.
Pogrešan odgovor. Miho.
Smrtonosna malo Miho. Ako me je prepoznala, ne pokazuje to.
Izabrao si pogrešan kvart za sklonište. -Živ ili mrtav, odlaziš.
Ostajem.
Mislim da ga ne oseća, Miho. Okreni ga malo.
Da više nisi ni pisnuo o ostanku ili će Miho da bude prisiljena da izdahne.
A to srce, koje se Moli toliko trudila da popravi, će da prsne kao grejp. -On ostaje.
Ako nameravate da ga ubijete, bolje vam je da ubijete i mene.
Iako on prema meni to ne oseća, jedini je muškarac kojeg ću ikad da volim.
Svi samo čekaju ono neizbežno. Gejl to radi.
U toj uličici je bilo mračno, Miho. Kad si imala 15 godina, ubila si tri Tonga.
Ali poslednja dvojica su te imali u šaci. Bila si mrtva.
Dok se neko nije pojavio. Nisi dobro videla čoveka koji te spasao.
Pogledaj sad.
Dobijam više vremena. I više operacija.
Samo jedna osoba ima koristi ako ubije Damijena Lorda,
a ti si zauzet karanjem te ribe da bi je priveo na ispitivanje.
Ti je ne poznaješ i ne znaš ništa o njoj i neću da dozvolim da tako govoriš o njoj.
Zaljubljen si u nju. Glupane jedan!
Jedno je kad ševiš neku sa strane, ali ti ne možeš ni jasno da razmišljaš.
Zaveži! Znam šta radim.
Trebala sam sve da ti kažem. -Svakako da si trebala.
Silovao me je.
Skoro me ubio. -Kurvin sin.
Mislila sam da mogu da ga urazumim, ali postao je gori nego ikad.
Njegove ruke na mom vratu, davi me, dok mi radi
ono što je morao da uradi. -Ne... kad... sam... ja... ovde.
On će da me ubije, ubije, ubije! Imam samo tebe. Volim te, Morte.
Štiti me! Štiti, štiti, štiti!
Ava Lord. -Bar jednom si promašila moje srce.
Brzo se oporavljam, Ava. Uskoro ću da dođem po tebe.
Znaš gde se nalazi, a ne preduzimaš ništa u vezi toga! -Ne znam šta tražiš.
Moramo da čekamo da ga se Stari grad odrekne, to je jedini način.
Ti si pandur iz Grada greha. Imaš značku, pištolj i moć. Iskoristi to.
Ako ponovo želiš da imaš ovu ženu, budi muško.
Ako si muško, ubij ga.
Ne mrdaj se. -Mekarti.
Nikad je nisi mučio. Vas dvoje ste to izmislili. Bio si joj ljubavnik.
Ti si budala. Boginja ne uzima ljubavnika.
Boginja od muškaraca pravi robove.
U trenu vidi kroz tvoju dušu i transformiše se u tvoju najskriveniju želju.
Damijenu Lordu ona je bila princeza nevesta. Tebi dama u nevolji.
Progutala vas je sve. Boginju ne možeš da pobediš.
Ona ne može da umre. -Lud si kao i ona.
Da si pokvaren kao ona, sad bih ti prosuo mozak,
ali pokušavam da budem oprezan koga ću da ubijem, a ti si me samo gadno prebio.
Već si okom platio za to. Izvući ćeš se sa upozorenjem.
Ostani u krevetu i ne vraćaj se na posao. I nemoj da mi staješ na put.
Ne, Ava, nisi ti boginja. Ti si veštica, grabljivica.
Možda sam dobio ono što zaslužujem, ali šta je ostalima?
Dobri ljudi, prisiljeni da polude.
Poludeo si. Ostavio si ženu zbog te kurve. -Pazi kako je nazivaš, gade.
Odbacuješ svoju karijeru. Vršiš samoubistvo, idiote glupi.
Znam šta radim. Idem u Stari grad i završiću sa tim gadom jednom zauvek.
Ako moram da idem sam, ići ću sam.
Učini mi uslugu: okreni auto, vrati se u stanicu i priznaj sve kapetanu!
Ja sam pandur, radim svoj posao, lovim ubicu. -Reši se te ribe!
Dosta! -Ne spominji Avu. -Neko mora da te urazumi.
Moraš da zaboraviš na tu glupu kurvu, da okreneš auto ili ću da te prijavim!
Upozorio sam te. Upozoravao sam te svaki dan!
Ali ti uporno izazivaš! I izazivaš! E, pa, evo ti, drugar!
Morte, ne...
Veštica, grabljivica. Uništava živote.
Nekad zbog moći, nekad zbog love.
Nekad iz zabave. Ali sad si zaključana u svojoj vili.
Ptica grabljivica u zlatnom kavezu. Jeste li spremni da uradite nešto glupo?
Tako sam srećna što ste se odlučili da dođete na moju malu zabavu, Gospodine Volenkvist.
Vaš poziv me je iznenadio, gospođo Lord. Vaš muž nije imao veze sa kriminalom.
Verujte mi, probao sam. -Smem li da govorim otvoreno, Gospodine Volenkvist?
Samo izvolite. -Stari grad vam je trn u oku.
Da, jeste. Zaista. -Sva ta zarada u rukama kurvi.
Sigurno želite da im pokažete gde im je mesto.
Da promenite ravnotežu snaga, da im pokažete ko vlada Gradom greha.
Imate ograničen uticaj na mene, gospođo Lord. -Nije mi išlo baš toliko loše.
Ali ona dva policajaca, to je bila sramna zabuna.
Da, nisam dorasla tome.
Trebam jaču, iskusniju ruku.
Treba mi brak između Lord Enterpraiziza
i stručnost i čelične ruke Alariča Volenkvista.
Vama treba leš Dvajta Mekartija
i samoubilačka poruka u kojoj priznaje ubistvo Damijena Lorda.
A vi morate da pokažete onim kučkama iz Starog grada ko je glavni. -Moram, zaista.
Ima jedan stručnjak u Teksasu. Već sutra može na voz. -Sama ću da ga uvedem u situaciju.
U ponoć će da vam bude pred vratima. -A ja ću zauvek da budem vaša.
Molite za svoju dušu, Ava. Ovo neće da bude njegova poslednja poseta Gradu greha.
Dobro veče, gospodine Kempbel. Uzeću vaše torbe.
Niko ne dira moje stvari. A i pokupiće me neko mnogo lepši od tebe.
Mislili smo da putujete sami. -Pun sam iznenađenja.
Premesti tu guzicu na suvozačevo mesto. Ja vozim.
Pratićemo te. -Gospođa Lord možda neće da bude zadovoljna.
Problem ima ona. Ja uvek mogu da se vratim na voz.
Čekaj ovde. -Požuri nazad.
Znaš da postanem nestrpljiva. A znaš i da malo poludim kad postanem nestrpljiva.
Bogarde. Pripazi na ovu ženu.
Džejkobe. Ako se ovaj čovek samo pomeri, ubij ga.
Mislio sam da smo ovde poslovno. -Čestitke vašem hirurgu, gospodine Mekarti.
Neverovatna tranformacija, ali još uvek imate iste oči.
Oči mrtvaca.
Mrzim kad me ostave samu. Kad sam sama...
...poželim da pravim kojekakve ludorije.
Ni jednu ženu ne bi trebalo ostaviti samu sa muškarcem kao što si ti.
Da li me želiš? Da uradimo nešto što ne bismo smeli?
Moje usne su zapečaćene.
Trebam nešto iz gepeka.
Budi mi svedok.
Gospođo Lord, stigao je stručnjak.
Kod nje, kupanje nikad nije imalo veze sa kupanjem. Bilo je to uvek pozorište.
Ili možda maloprodaja. Ne možeš da prodaš robu, a da je ne pokažeš.
To je Mekarti.
Da li smem da ti kažem da si dva puta bolji čovek nego što sam mislila? Ti si ratnik.
Ubica. Sve što želim od muškarca.
Ali od tebe ne mogu nikad da dobijem iskrenost. Mogao si da budeš sve što mi treba.
Još uvek možeš da budeš. Novi si čovek. -Seti se šta je uradila.
Seti se šta je ona. Pričekaj svoju šansu.
Pričekaj da Gejl odradi svoje.
Kad budeš imun na mene, javiću ti. -Odmaknite se, gospodarice.
Dozvolite mi da ga ubijem. -Molim te.
Dozvoli mu to.
Šest pogodaka, ali ni jedan u glavu.
Onda se sve svodi na brzinu i sreću.
Oči su joj vlažne. I pune ljubavi.
Nikada ne sanjam. Ti si sve što sam ikad želela.
Sve što mi treba. Ti i ja... uvek.
Gotovo je. -Bol te je oslobodio.
Nisi više dobar, Dvajte. Sličniji si meni. Budi kao ja.
Pusti da stari Dvajt ode. Neka ode sa svojim starim licem.
Primakne se, a ja moram da pogledam.
I sve što želim je da se izgubim u njenoj viziji, zvuku i mirisu.
Ne mogu razumno da razmišljam. -Možemo da budemo slobodni. Možemo da budemo srećni.
Zajedno... zauvek. -Ne...
Njen poljubac je obećanje raja.
Dvajte... -Pištolj laje i reži u mojoj ruci.
Život napušta Avu uz uzdah.
Sirene se penju uz brdo. Otići ćemo sporednim putevima.
Starim krijumčarskim stazama.
Nikad neće moći da nas ulove. Vraćam se kući.
Hodaj pravom uličicom u Gradu greha i možeš da pronađeš bilo šta.
Rečeno mi je da ovde mogu da nađem gospodina Kreniga.
Za tebe sam doktor Krenig. -Da, gospodine.
Sa dozvolom ili bez nje, ove ruke još uvek znaju znanje...
Jednom kad se pripremim. Koliko imaš?
Imaš 40 dolara, i za 40 dolara dobijaš i uslugu.
Mirne kao stena.
Jednom kad se pripremim.
Za 40 dolara sam ti izvadio metak. Ali ta tvoja ruka...
Treba da se namesti mnogo kostiju. Daću ti sat vremena...
Ili tvoje cipele. -Uzmi ih.
Dajem sve od sebe da mislim na pobedu. Na osvetu.
Matori sigurno obožava sladoled. Koristi štapiće za udlage. Najpre ih poliže.
Nisi mi rekao ni hvala!
Velikodušnost se više ne ceni... U današnje vreme.
Super si me sredio, Rork. Ostao sam i bez cipela.
Više ništa ne možeš da mi uzmeš. Osim...
Mersi. Devojku!
Isuse Hriste!
Mersi. Nisi bila deo ovog.
Tamo si bila samo kako bi ih omela. U šta sam te to uvukao?
Ovo se pretvorilo u jednu dugu, ružnu noć.
Prozor nije zatvoren.
To nikad nije dobar znak.
Ne u Gradu greha.
Vidi ko je odlučio da se pojavi. Dajte čoveku ruku.
Dajte čoveku još jednu ruku.
Uništen, bez love, bez prijatelja i zaboravljen.
Džoni, stvarno bi ti bilo bolje da si mrtav.
Ali meni se sviđaš ovakav kakav jesi.
Postao sam arogantan. I to je ubilo Mersi.
Dođavola, Džoni. Mrzi samog sebe kad budeš imao vremena.
Razmišljaj o večerašnjoj partiji. Samo to je sad važno.
I sve što ti treba je novac. Za početak bi ti bio dovoljan jedan bedni dolar.
Zdravo, gospođo. Nemam novca da platim, ali mogu li da vas zamolim za čašu vode?
Da.
Svuda je teško.
Hvala.
Šta ti se desilo sa rukom?
Pobedio sam pogrešnog tipa u pokeru. -Baksuzluk.
Hvala ti mnogo. -Samo malo.
Ne ličiš mi na nešto što mi se ne bi sviđalo i podsećaš me na bivšeg momka.
Od ovog nećeš daleko da doguraš. -Zlato,
doguraću do Meseca.
Grad greha. Nikad ne možeš da znaš.
Samo nemoj sve da potrošiš na jednom mestu.
Hej, lepotane. Šta ćeš da uradiš sa svim tim?
Ubiću Rorka. -Takvi ne umiru tako lako.
Možda te iznenadim.
Izgleda da ti se nešto desilo sa rukom kojom se kartaš, sinko.
Odustajem. -Šta je bilo, frajeru?
Ne valjaš bez one devojke od poslednji puta, koja ti je donela sreću?
Biću ja dobro. -Gotov sam. -I ja.
Uzeću tri.
Delioc uzima dve. -Plaćam. -Plaćam.
Šta kažete na stotku?
Sranje.
Odustajem.
Jednostavno nije isto bez ruke kojom se kartaš, zar ne?
Jednako dobro koristim obe ruke. Preseci.
Plaćam. -Plaćam. -Pet stotina.
Pratim.
Podižem...
Za još pet stotina.
Odustajem. -Dosta mi je.
Podižem za još pet, lepotane. -Sranje.
Preferiraš svoju majku. Bila je kurva, i to ne baš dobra.
Bila je anđeo.
Ulažem sve. -Plaćam.
Četiri asa.
Rekao sam ti da nikad ne gubim.
Pobedio sam te. Dva puta. Znači da sam bolji od tebe,
i to svi znaju, jer ću da te pobedim svaki put kad neko ispriča tu priču.
I svi će oni da kažu da neće ništa reći, ali hoće.
Tu priču će da pričaju ponovo i ponovo, dok ne umreš, i još dugo nakon toga.
Pobedio sam te zauvek. -Svi oni znaju šta se u tom slučaju dešava.
Pozdravi svoju mamu. Oduvek je bila glupa kučka.
Moć je ono što moć čini.
Moj savet momcima je: koristite prezervative.
A sad iznesite đubre, vratimo se igri!
Ne smem da te izgubim. Ne ponovo.
Nikad nećeš da me izgubiš, Nensi.
Sve vreme vam je bila pred nosom. Plesala u noćnom klubu u kojem igrate poker.
Siguran sam da ste tražili priliku da joj zagorčate život, senatore.
Nensi Kalahan.
Moj sin Etan je poginuo zbog nje.
Prošle su četiri godine, a ona još uvek stavlja cveće na Hartiganov grob.
Izgleda da pokazuje zahvalnost tom panduru.
Zahvalnost panduru koji je raskomadao vašeg sina.
Hartigan je pretvorio mog sina u nakazu. Ne...
Dovršio ga je kao nakazu. Ali jedva da mogu da krivim mladu damu zbog...
Opsesije? -Pustimo tu malu kurvicu da se utapa u svojoj tuzi.
To možda neće da bude tako jednostavno. Nekako se dočepala Hartiganovog starog pištolja.
Svako veče pre posla ide u streljanu. Postala je prilično dobar strelac.
Mogu samo da nagađam čije lice vidi na onoj meti.
Slušam. -Ponekad se ponaša suludo. Na poslu.
Pije. Tek poslednjih par nedelja. Pre nikad nije pila.
Kao da se priprema za nešto.
Možda... skuplja hrabrost. -To bi bilo sve, poručniče.
Ova mala kučka me uzbuđuje.
Ovo mesto smrdi. Nisam to pre primećivala.
Ne kad sam plesala.
Sad osećam miris svega. Vidim sve.
Svaku prokletu stvar.
Znam tačno gde sam. Znam tačno šta sam.
Ne koristim više logiku striptiza. Da su oni gubitnici, a ja nisam.
Kad nisam mogla da ga upucam, shvatila sam da sam mrtva.
Da nisam žena koja ima plan.
Bila sam samo pijanica.
Dajem im ono što žele.
Onda se gubim odatle.
Jesi li još uvek tu, Seme?
Pogodio si me u stomak. -Nisam to bio ja, nego ona riba.
Zmajski grad... Uprlja svakog koga dotakne.
Ovaj truli grad. Ono što ne može da pokvari, uprlja.
Uprljan prema tebi, Džone Hartigane.
Spusti tu flašu, Nensi. Dovoljno si popila.
Naterali su te da mi lažeš.
Čak ni sad nisi ovde.
Rekao si da nikad nećeš da me napustiš. -Nisam te nisam ostavio.
I nikad neću da te ostavim. Nikad.
Čak ni sad nisi ovde, mrtav si.
Prosuo si sebi mozak.
Stavio si sebi pištolj u usta i prosuo svoj mozak.
Imao sam svoje razloge. Nisam imao izlaza.
Mrzim te!
Zakleo si se da ćeš uvek da me voliš. -Uvek ću da te volim.
Niko nije pogodio šta je u stvari pakao. To je pogled na one koje volite
u bolu.
Ti si jedini čovek kojeg sam ikad volela.
A ostavio si me samu.
Uvek si mislio kako nemam šanse protiv prokletog senatora Rorka.
Nisi verovao u mene.
Mislio si kako jedna lepotica kao što sam ja ne može da sruši
najmoćnijeg čoveka u državi.
Možda ću obojici da dokažem da niste u pravu.
Možda ću da poludim.
Ludilo mi trenutno zvuči prilično dobro. -Volim te, Nensi.
Ti mala kurvice. Vrištaćeš pre nego što umreš.
Poludela si.
Cenim tvoju opsesiju, ali nema ništa od toga.
Mogla si da me ubiješ već 50 puta, da si imala hrabrosti. Ali je nemaš.
Ti si niko i ništa. Vrištaćeš ti...
Baš kao što je moj sin želeo da vrištiš.
Draga, gde si bila i... Šta si uradila sa svojom predivnom kosom?
Ne brini. Ti gadovi će da dobiju ono što žele.
Uvek dobiju ono što žele.
Ovo je super! Šta ti je?!
Nešto nije u redu. Idem odavde.
Kao da gledam svoju sestru kako izvodi perverzije. Odlazim.
Lepa.
Predivna si, Nensi.
Nemoj to da radiš sebi.
Lepa, lepa, lepa...
Da ti to neko napravi, rastrgao bih ga na komadiće.
Poručniče Hartigan, upravo si mi dao sjajnu ideju.
Ne, dušo. Nensi.
Samo mi daj prokleto ime.
Rork.
Krećemo protiv čitave gomile. Nas dvoje smo sami.
Miriše na nevolje.
Ne... Na Božić.
Zakasnili ste, momci. -Kenjaš!
Ovom mestu ćemo da otvorimo novi šupak. Skloni se ili umri.
Nadam se da moje reči neće da te uvrede, ali...
Izgledaš seksi.
Nema razloga da bilo koga ostavimo u životu. Niko nije nevin.
Nikog sposobnog za priču ne smemo da ostavimo.
Nemoj da mi se smekšaš, mala. Nikog ne ostavljaj da diše.
Ja ću da rešim spoljni deo i da sredim stražare. -Dušo, ti si prirodni talent.
Ja ću da rešim unutrašnjost.
Kako ću da znam da si unutra? -Biće ti prilično jasno.
Prokletinja mi se zaglavila. Sredio sam ih skoro sve,
ali neki govnar mi se prišunjao. Sranje od Uzija.
Mislim da sam zapeo ovde. -Izvoli.
Sedi.
Divna si.
Ja ću da se pobrinem za ovo.
Ne mogu da verujem da si dospela ovako daleko.
Znaš, Hartigan je razneo đoku mom sinu, tako da...
Gde da te sad upucam?
U tog tvog malog đoku?
Uperio sam pištolj u vas, mlada damo!
Pravila kažu da se pretvaraš da možda neću da te upucam.
Rekao sam ti da ćeš da vrištiš pre nego što umreš.
Dugujem to svom sinu.
Iskreno, između tebe i mene, konačno sam prihvatio to da...
Etan nije bio materijal za predsednika.
Ali bio mi je sin, dušo.
Bio mi je sin.
A sad...
Vrišti.
Ovo ti je za Džona Hartigana, seronjo.
Ovaj truli grad. Sve prlja.