אליאס-קלארק משאבי אנוש
איזה אוטובוס עוצר פה?
נשות אונ' נורת'ווסטרן מנכסות לעצמן את הלילה
בהצלחה.
מאפיה
אליאס-קלארק הוצאה לאור
"על המסלול"
היי. יש לי פגישה עם...
אמילי צ'רלטון.
-אנדריאה סאקס? -כן.
יש להם חוש הומור מוזר במשאבי אנוש. בואי איתי.
הייתי עוזרת שניה של מירנדה.
הראשונה קודמה, אז עכשיו אני הראשונה.
-אז את מחפשת מחליפה לעצמך. -מנסה.
מירנדה פיטרה את שתי האחרונות כמעט מיד.
אנחנו צריכים מישהי שתדע לשרוד פה.
-את מבינה? -כמובן. מי זו מירנדה?
אני אעמיד פנים שלא שאלת את זה.
היא העורכת הראשית של על המסלול, ואגדה חיה.
תעבדי איתה שנה, ויחטפו אותך בכל מגזין אחר.
-מיליון בחורות היו הורגות בשביל זה. -נשמע נהדר.
אני אשמח להיות מועמדת.
אנדריאה?
על המסלול הוא מגזין אופנה, כך שלהתעניין באופנה זה חלק מכריע בענין.
למה את חושבת שאני לא מתעניינת באופנה?
אוי, אלוהים.
לא, לא, לא!
מה קרה?
היא בדרך. תודיעי לכולם.
היא לא היתה אמורה להגיע לפני 9.
הנהג שלה שלח לי הודעה כרגע, שלקוסמטיקאית שלה יש פריצת דיסק!
מה קורה לאנשים היום? אלוהים!
-ומה זה? -על זה אני לא יכולה לדבר אפילו.
אוקיי, רבותיי! כולם לשנס מותניים!
מישהו פה אכל בייגל בצל?
סליחה, מירנדה.
זוזי!
כל כך קשה לוודא שפגישה שנקבעה אכן מתקיימת?
האמת שווידאתי אתמול בערב...
אין לי עניין בפרטים הקטנים של אוזלת ידך.
תודיעי לסימון שאני לא אוהבת את הבחורה שהיא שלחה לעמ' הברזילאים.
ביקשתי נקייה, אתלטית וחייכנית. היא שלחה לי מלוכלכת, סחוטה עם כרס.
תאשרי את הגעתי למסיבה של מייקל קורס.
תודיעי לנהג שיוריד אותי ב-9:30 ויאסוף אותי ב-9:45 על הדקה.
צלצלי לנטלי מ"הילולי מזון" ותגידי לה...
שאני לא רוצה דקיקי מארנג. אני רוצה עוגות טורט ממולאות לפתן ריבס.
תזכירי לאקס שלי שמפגש הורה-מורה מתקיים הערב.
תבקשי מבעלי לפגוש אותי לארוחת ערב,
במסעדה שהייתי בה עם מאסימו.
תגידי לריצ'רד שראיתי את התמונות,
לכתבה על הצנחניות.
כולן בלתי אטרקטיביות בעליל.
אי אפשר למצוא...
צנחנית יפה ודקה?
-ביקשתי שיורידו לי כוכב מהשמיים? -ממש לא.
ממש לא.
אני חייבת לראות מה יש לנייג'ל...
לניסיון השני לשער עם גווינת'.
מעניין אם היא כבר הורידה את כל העודפים. מי זאת?
אף אחת.
משאבי אנוש שלחו אותה כמועמדת לתפקיד העוזרת החדשה.
קצת ראיינתי אותה בשבילך,
אבל היא ממש לא...
מסתבר שאני צריכה לעשות את זה,
כי השתיים האחרונות שאת שלחת, היו ממש לא כשירות.
תכניסי אותה אלי.
זה הכל.
בסדר.
היא רוצה לראות אותך.
קדימה!
זה זוועה. אסור שהיא תראה את זה!
לכי!
מי את?
שמי אנדריאה סאקס.
סיימתי עכשיו את אונ' נורת'ווסטרן.
ומה את עושה פה?
אני חושבת שאני אוכל לעשות עבודה טובה כעוזרת שלך.
ו...
באתי לניו יורק להיות עיתונאית. שלחתי מכתבים לכולם,
ובסוף התקשרו אלי מאליאס-קלארק.
נפגשתי עם משאבי-אנוש, ו...
בעקרון, זה או זה, או מגזין רכב.
-את לא קוראת את על המסלול? -לא.
-ועד היום, לא שמעת עלי? -לא.
ואין לך לא סטייל ולא חוש לאופנה.
טוב,
זה תלוי באיך את מגד...
לא, לא. זו לא היתה שאלה.
הייתי עורכת ראשית של הדיילי נורת'ווסטרן.
זכיתי באליפות הארץ, בעיתונות מכללות עם...
סידרת כתבות על איגוד השרתים...
זה הכל.
נכון. את צודקת. אני לא מתאימה.
אני לא דקיקה או זוהרת ואני לא ממש מבינה באופנה,
אבל, אני נבונה,
-אני לומדת מהר ואני עובדת קשה. -טוב, יש לנו...
את קוואלי לגווינת'.
הבעיה היא, שעם כתר הנוצות הענקי הזה,
היא נראית כאילו היא על הבמה המרכזית בקזינו "גולדן נאגט".
תודה שהקדשת לי מזמנך.
מה זה הדבר העלוב הזה?
יש פה איזה "לפני-ואחרי" שלא יידעו אותי עליו?
אנדריאה!
קיבלת עבודה במגזין אופנה?
זה היה ראיון טלפוני?
איי! אל תהיה מאניאק.
מירנדה פריסטלי ידועה כבלתי צפויה.
דאג, איך זה שאתה ידעת מי היא ואני לא?
כי האמת שאני בחורה.
זה באמת מסביר כל כך הרבה דברים.
מירנדה פריסטלי היא סיפור ענק.
מיליון בחורות היו הורגות בשביל הג'וב הזה.
כן, אבל אני לא אחת מהן.
את צריכה להתחיל איפשהו.
תראי באיזה חור נייט עובד.
כאילו, מפיות נייר? הלו.
ולילי, עובדת בגלריה ועושה...
סליחה. מה בדיוק את עושה שם?
לי, למזלי, יש את ג'וב חלומותיי.
אתה אנאליסט בתאגיד פיננסי.
אתם צודקים. על הפנים.
-זוועה. משעמם. -תנשום.
-אני מנסה. -תשתה משהו.
-אני באמת אשתה משהו. -אני רוצה להרים כוסית.
לחיי הג'ובים שמשלמים את שכר הדירה.
ג'ובים משתלמים.
אתה צריך לראות איך הן מתלבשות הבחורות בעל המסלול.
אין לי מה ללבוש לעבודה.
את תעני לטלפונים ותעשי קפה.
את צריכה בשביל זה שמלת נשף?
נראה לי שאולי כן.
בעיניי את תמיד נראית נהדר.
בעיניי אתה ממש מזבל כרגע.
-קדימה, בואי... -כן?
בואי נלך הביתה. בדיוק עלה בדעתי משהו,
-שלא צריך בשבילו בגדים. -באמת?
-הלו? -אנדריאה,
מירנדה ביטלה, את כתבת השער לספטמבר,
והקדימה את הצילומים בסדונה.
תגיעי מייד למשרד,
-ותביאי את הקפה שלה בדרך. -עכשיו?
תרשמי.
בלי קצף, לאטה דל,
דאבל אספרסו ושלושה פילטר עם מקום לחלב.
חם. ממש רותח.
-הלו? -איפה את?
אני כבר מגיעה.
לעזאזל.
יש סיבה שהקפה שלי לא פה?
היא מתה או משהו?
לא. אלוהים.
הגיע הזמן, לעזאזל.
זה ג'וב ממש קשה, ואת לגמרי לא מתאימה לו.
אם תפשלי, אני אוכל אותה.
תתלי אותו. אל תזרקי אותו ככה סתם.
-טוב, איפה העימוד האחר? -בדרך.
זה החלק השני של הקו שדיברנו עליו...
עכשיו, את ואני עונות לטלפונים.
כל הטלפונים נענים תמיד ובכל מצב.
אם שיחה עוברת למשיבון, היא ממש כועסת.
כשאני לא פה,
את כבולה לשולחן!
ואם אני צריכה ל...?
לא. היתה אסיסטנטית אחת שזזה מהשולחן,
כי נחתכה לה היד מפותחן מעטפות.
מירנדה פיספסה את לאגרפלד,
והוא עלה לטיסה של 17 שעות לאוסטרליה.
עכשיו היא עובדת במדריך הטלויזיה.
השולחן חייב להיות מאוייש כל הזמן. הבנתי.
משרדה של מירנדה פריסטלי.
לא, היא לא פנויה.
מי...?
כן, אני אמסור לה שהתקשרת.
שוב.
הג'ובים שלנו שונים בתכלית.
את מביאה קפה ועושה שליחויות.
אני אחראית ללו"ז שלה,
לפגישות ולהוצאות שלה,
והכי חשוב, אני נוסעת איתה לפריס, לשבוע האופנה בסתיו.
אני לובשת אופנה עילית, הולכת לתצוגות ולמסיבות,
ונפגשת עם המעצבים. זה אלוהי.
עכשיו תישארי פה.
אני הולכת למחלקת ארט לתת להם את ה"עותק".
-העותק? -זה ה"עותק".
זה הדמה, של כל מה שיהיה בגיליון הנוכחי.
אנחנו שולחים אותו לדירה של מירנדה כל ערב, אל תיגעי.
והיא מחזירה אותו בבוקר עם הערות ותיקונים.
העוזרת השניה אמורה לעשות את זה,
אבל מירנדה היא בנאדם מאד פרטי. היא לא אוהבת זרים אצלה בבית.
אז עד שהיא תחליט שאת לא חולת רוח מסוכנת,
אני אצטרך לשבת ולחכות ל"עותק".
-מה אני עושה אם... -תתמודדי עם זה.
הלו? משרדה של גברת פריסטלי.
נכון. משרדה של מירנדה פריסטלי.
היא בפגישה. אני יכולה לקבל הודעה?
הבנתי.
את מוכנה לאיית לי "גאבאנה"?
הלו?
כנראה שלא.
ניחשתי .
נורא נחמד מצידך.
אבל אני לא צריכה את זה. מירנדה קיבלה אותי לעבודה.
-היא יודעת איך אני נראית. -ואת יודעת?
אמילי?
היא מתכוונת אליך.
-חתכנו במרכז... -זה בפירוש לא מה שביקשתי.
הנה את, אמילי. כמה פעמים אני אמורה לצרוח את שמך?
אנדי.
שמי אנדי. אנדריאה, אבל כולם קוראים לי אנדי.
-צריך 10 או 15 חצאיות מקלווין קליין. -איזה מין...
בבקשה תשעממי מישהו אחר בשאלות שלך.
תוודאי שיש לנו את "פיר 59" למחר ב-8.
תדאגי שג'וסלין תראה לי את הארנקונים שמרק עושה ל"פוני".
ותגידי לסימון שאני אקח את ג'קי אם מגי לא פנויה.
דמרשלייה אישר?
-ד-ד-מרש...? -דמרשלייה.
תשיגי לי אותו בטלפון.
בסדר.
ואמילי?
כן?
זה הכל.
זו ההתעלמות של...
הישגת לי את דמרשלייה? דמרשלייה.
עזבי את זה.
יש לך... מירנדה פריסטלי. יש לי את פטריק!
היא קראה לי אליה ושאלה אותי על "פיר ".
והיה גם משהו על סימון, פרנקי. או מישהו אחר.
והיא צריכה חצאיות מקלווין קליין.
והיה גם משהו על פוני.
-היא אמרה איזה חצאיות? -לא.
-צבע? גיזרה? -ניסיתי לשאול אותה.
לעולם אל תשאלי את מירנדה שום דבר.
זהו. אני אטפל בזה. את תלכי לקלווין קליין.
-אני? -מצטערת,
יש לך מחויבות אחרת?
כנס חצאיות מבעיתות שהתחייבת להשתתף בו?
-מירנדה? -את שם?
אני בדיוק נכנסת. אני אתקשר...
-הלו? -אם את כבר בחוץ,
תגשי להרמס ותקחי 25 צעיפים שהזמנו למירנדה.
ותקחי את שעורי הבית של קסידי ב"דולטון".
מירנדה יצאה לפגישה עם מייזל.
היא תרצה סטארבאקס כשהיא תחזור.
-סטארבאקס חם. -את מוכנה לחזור על זה?
אוי, אלוהים.
איפה היית? אני חייבת להשתין!
לא השתנת מאז שיצאתי?
איישתי את השולחן! אני מתפוצצת!
אוה, היי.
את תולה. תתלי את המעיל.
תהיי מוכנה. הרצת תוכן ב-12:30, אנשים בפניקה.
הטלפון יצלצל בלי הפסקה.
הרצה? הבנתי.
העורכים מעלים אופציות לצילומים ומירנדה בוחרת.
היא בוחרת כל דבר, בכל גליון.
הרצת תוכן זה קטע ענק. לא ברור לי למה את לא יודעת את זה.
-את מוכנה? -הו, היי, היי.
אחרי שאני אלך לבית-שימוש, סרינה ואני יוצאות לארוחת צהרים.
זאת אני החדשה.
-סיפרתי לך. -חשבתי שאת צוחקת עלי.
לא.
לי יש 20 דקות לארוחת צהרים, לך 15.
כשאני אחזור, את תלכי.
-מה היא לובשת? -חצאית של סבתא שלה.
מרק תירס. בחירה מעניינת.
את יודעת שצלוליטיס הוא המרכיב העיקרי, במרק תירס?
אז הבחורות פה לא אוכלות כלום?
לא מאז ש-2 הפך ל-4 החדש, ו-0 הפך ל-2 החדש.
אני 6.
זה ה-14 החדש.
-אוף. -לא נורא.
אני בטוח שיש לך בבית סטוק עצום של שעטנז סינתטי.
טוב.
אתה חושב שהבגדים שלי זוועתיים. הבנתי.
אבל, אני לא אהיה באופנה לנצח...
אז למה לשנות את עצמי רק בגלל שעכשיו אני בג'וב הזה?
זה נכון.
והרי על זה בדיוק בנויה כל תעשיית המיליארדים הזאת, נכון?
יופי פנימי.
הלו?
בסדר. קדימה.
מירנדה הקדימה את ההרצה בחצי שעה,
והיא תמיד מגיעה לפני הזמן.
-וזה אומר...? -שאת כבר באיחור.
-בואי. -אוף!
-מר רביץ. -נייג'ל.
-הגליון מתקדם? -הספטמבר הכי טוב שלנו עד היום.
נהדר. שמעתי שמירנדה ביטלה את השערים של הסתיו, והקדימה את סדונה.
-כמה זה עולה לי? -בערך 300,000 דולר.
כנראה שערים ממש גרועים.
ארוו רביץ.
אנדי סאקס, העוזרת החדשה של מירנדה.
מזל טוב, גברתי הצעירה. מיליון בחורות היו מוכנות להרוג בשביל הג'וב הזה.
ביי ביי.
יו"ר אליאס-קלארק, ארוו רביץ.
את מכירה את האימרה. איש קטן, אגו ענק.
לא. ואת כל זה כבר ראיתי.
ת'ייסקינס ממציא מחדש את המותן הנמוך...
-איפה השמלות? -הנה, פה.
-תסתכלי ותקשיבי. -זאת יכולה להיות מאד מעניינת...
לא.
זה פשוט לא מובן לי.
למה זה כל כך בלתי אפשרי, לארגן הרצה כמו שצריך?
היו לכם שעות להתכונן.
זה פשוט נבצר מבינתי. איפה המפרסמים?
-"בננה רפבליק" שלחו... -אבל אנחנו צריכים עוד, נכון?
זה אולי...
-מה דעתך? -את מכירה אותי...
תני לי חצאית בלרינה תפוחה, ונצנצים ואני רץ על זה.
-אבל זה יותר מדי כמו... -לאקרואה מיולי?
לא, לא עם האיבזור המתאים.
איפה החגורות לזה?
למה אף אחד לא מוכן?
החלטה קשה. הן כל כך שונות.
משהו מצחיק?
לא. לא, לא, כלום.
פשוט שתי החגורות נראות לי בדיוק אותו דבר.
אני עדיין לומדת את כל הדבר הזה.
"הדבר הזה"?
הבנתי. את חושבת שאין לזה שום קשר אליך.
את ניגשת לארון שלך...
ובוחרת את הסוודר הכחול הגבשושי הזה,
כדי להגיד לעולם, שאת לוקחת את עצמך יותר מדי ברצינות,
ולכן לא אכפת לך מה את לובשת.
מה שאת לא יודעת הוא שהסוודר הזה הוא לא סתם כחול.
הוא לא טורקיז. הוא לא תכלת. הוא בעצם תכול שמים.
ובבורותך המתרוננת את כלל לא מודעת לכך,
שב-2002, אוסקר דה לה רנטה יצא עם קולקציה של שמלות בתכול שמים,
ובעקבותיו איב סן-לורן, יצא עם ז'אקטים צבאיים בתכול שמים.
אנחנו צריכים פה ז'אקט.
תכול שמים כיכב מיד, בשמונה קולקציות נוספות.
הוא חילחל לבתי הכלבו הגדולים,
ואז הזדחל למטה עד לאסון שנקרא "קאז'ואל קורנר",
ששם, ללא ספק, שלפת אותו מתוך מיכל חיסול כללי כלשהו.
הכחול הזה מייצג מיליוני דולרים ואינספור מקומות עבודה,
ומגוחך בעיני שאת חושבת, שהבחירה שלך...
פוטרת אותך מכל קשר אל תעשיית האופנה,
כשלמעשה את לובשת סוודר,
שהאנשים שנמצאים פה בחרו בשבילך.
מתוך ערימה של "דברים".
אז אמרתי שאני לא רואה את ההבדל,
בין שתי חגורות זהות,
והיית צריך לראות את המבט שהיא תקעה בי!
חשבתי שעור הפנים שלה יימס.
זה לא מצחיק.
היא מאושרת רק כשכולם בפניקה, על סף הקאה או חיתוך ורידים.
הקליקריות סוגדות לה.
-מי? -קוראים להן הקליקריות.
הצליל של עקבי הסטילטו על רצפת השיש בלובי.
קליק, קליק, קליק.
הן מתנהגות כאילו הן מרפאות סרטן או משהו.
כמות הזמן והאנרגיה שהאנשים האלה מוציאים...
על פרטים קטנים וחסרי משמעות. ובשביל מה?
כדי שמחר הם יוכלו להוציא עוד 300,000 דולר,
על צילומים מחדש של משהו שמלכתחילה היה ממש בסדר גמור,
כדי למכור לאנשים דברים שהם לא צריכים!
אני כבר לא רעבה אפילו.
-בגלל זה הן כל כך רזות הבנות האלה. -לא, לא. תני לי את זה.
יארלסברג ב-8 דולר.
אתה יודע מה?
אני רק צריכה להחזיק מעמד שנה. שנה אחת.
ואז אני אוכל לעשות את מה שבאתי לעשות בניו יורק.
אבל אסור לי לתת למירנדה לדכא אותי.
תרגעי, נמרה.
-בוקר טוב, מירנדה. -תשיגי לי את אייזק.
אני לא רואה את ארוחת הבוקר שלי. איפה הביצים שלי?
סליחה!
תביאי את הפולארוידים מצילומי ההלבשה התחתונה.
תדאגי שיבדקו את הברקסים במכונית שלי.
איפה הפתק שהיה לי ביד אתמול?
הבנות צריכות גלשנים,
או גלשני בוגי, לחופשת האביב.
התאומות צריכות גם שקפקפים.
תקחי את הנעלים שלי מ"בלאניק",
-ואז תביאי את פטרישה. -מי?
כלבה טובה! כלבה טובה!
תקני לי את השולחן שמצא חן בעיניי בחנות ההיא במדיסון.
תזמיני לנו שולחן להערב, במסעדה ההיא שקיבלה ביקורת טובה.
מההערות של היום. איפה כולם?
למה אף אחד לא עובד? בצד המזרחי.
תשיגי לי את דמרשלייה.
מירנדה פריסטלי אל, בסדר.
פטריק על הקו!
תודה לאל שיום ששי.
ומירנדה במיאמי, אז אנחנו לא בכוננות בסופ"ש.
אבא שלי מגיע מאוהיו.
אנחנו הולכים לארוחת ערב ואח"כ לראות את שיקגו.
את עושה משהו כיפי?
כן.
נייט אמר שהיא נהדרת.
הוא רצה לעבוד פה, אבל הם חיפשו מישהו עם יותר ניסיון.
-הנה. -מה זה?
שלא תפגרי בתשלום שכר הדירה.
אבא, איך?
אני אהרוג את אמא.
תודה.
-כל כך טוב לראות אותך. -גם אותך.
אז אתה רוצה ישר להתחיל לרדת עלי או לחכות עד אחרי האוכל?
תהני קודם מסלסלת הלחמים.
זה בסדר. אתה יכול להתחיל.
אנחנו פשוט מודאגים.
אנחנו מקבלים ממך מיילים מהעבודה ב-2 בלילה.
המשכורת שלך איומה. את לא כותבת.
זה לא הוגן.
כתבתי לכם מיילים.
התקבלת לפקולטה למשפטים בסטנפורד,
וויתרת על זה כדי להיות עתונאית, ועכשיו אפילו את זה את לא עושה.
תסמוך עלי.
להיות עוזרת של מירנדה זה ג'וב שפותח הרבה דלתות.
אמילי נוסעת לפריס עם מירנדה.
היא תיפגש עם עורכים וכותבים, מכל המגזינים הכי חשובים.
בעוד שנה, אולי אני אעשה את זה.
אני נשבעת לך שזאת ההזדמנות שלי.
שזה הצ'אנס הגדול שלי.
זאת הבוסית שלי.
מצטערת, אבא. אני חייבת לענות.
-מירנדה? -הטיסה שלי בוטלה.
בעיות מזג אוויר מגוחכות. אני חייבת להגיע הביתה הלילה.
לתאומות יש מחר קונצרט בבית הספר.
-מה? -בבית הספר!
-תני לי רגע לחשוב מה ניתן לעשות. -מצוין.
אני יודעת שזה ממש ברגע האחרון...
אבל יש סיכוי שתוכלו לארגן לבוסית שלי,
טיסה ממיאמי לניו יורק הלילה?
כל מטוס.
ממיאמי לניו יורק.
-אני חייבת את זה הלילה. -חמודה!
-חשבתי שאתה יוצא מצד שני. -זה פה.
היי. אני מנסה לסדר טיסה להלילה, ממיאמי לניו יורק.
כן, אני יודעת שיש הוריקן.
שום דבר לא עולה לאוויר?
זה בשביל מירנדה פריסטלי. היא לקוחה שלכם.
היא טסה איתכם בעבר. כן, כן, היי.
אני צריכה מטוס הלילה ממיאמי לניו יורק.
-סליחה. רק שניה. -מה?
מירנדה, היי.
אני מנסה, אבל אף אחד לא טס בגלל מזג האוויר.
נו באמת. בסך הכל טיפטוף קל.
מישהו חייב לטוס.
צלצלי לדונטלה. תשיגי את המטוס שלה.
צלצלי לכל מי שאנחנו מכירים ויש לו מטוס.
צלצלי לארוו. זה התפקיד שלך.
תביאי אותי הביתה.
היא תרצח אותי.
מה היא רוצה, שהמשמר הלאומי יטיס אותה?
ודאי שלא. אני יכולה לעשות דבר כזה?
בואי.
שיקגו המחזמר
הקונצרט של הילדות היה נפלא.
הן ניגנו רחמנינוף. כולם אהבו את זה.
כולם חוץ ממני, כי למרבה הצער, אני לא הייתי שם.
-מירנדה, אני נורא מצטערת. -את יודעת למה שכרתי אותך?
אני תמיד שוכרת בדיוק את אותה בחורה.
מסוגננת, דקיקה, כמובן, סוגדת למגזין.
אבל כמעט תמיד מסתבר שהן...
אני לא יודעת, מאכזבות ו...
טיפשות.
ואת, עם הרזומה המרשים שלך...
והנאום הנלהב על מוסר העבודה שלך,
חשבתי שאת תהיי שונה.
אמרתי לעצמי, לכי על זה. קחי צ'אנס.
קחי את הבחורה הנבונה, השמנה.
היתה לי תקווה.
אלוהים, התקווה זה מה שמחזיק אותי בחיים.
אבל בסופו של דבר איכזבת אותי,
יותר מכל יתר הבחורות האוויליות.
עשיתי כל מה שיכולתי לחשוב עליו.
זה הכל.
סליחה! לאן את הולכת?
היא שונאת אותי, נייג'ל.
וזאת בעיה שלי כי...? חכי, לא. זאת לא בעיה שלי.
אני לא יודעת מה עוד אני יכולה לעשות. כשאני עושה משהו כמו שצריך,
זה לא זוכה לשום התייחסות. היא אפילו לא אומרת תודה.
אבל כשאני עושה משהו לא בסדר, היא פשוט מרושעת.
אז תעזבי.
מה?
תעזבי.
בחמש דקות אני מוצא בחורה אחרת לתפקיד שלך...
ומישהי שגם ממש רוצה בו.
אני לא רוצה לעזוב.
אני רק אומרת ש...
אני רוצה קצת הכרה, בעובדה שאני משתדלת עד מוות.
אנדי, נו, באמת. את לא משתדלת.
את מקטרת.
מה את רוצה שאני אגיד?
את רוצה שאני אגיד: "מסכנונת שלי. איך מירנדה נטפלת אליך.
"מסכנה. אנדי המסכנה."
תתעוררי, . היא בסך הכל עושה את העבודה שלה.
תביני, את עובדת במקום...
שהציג את גדולי האמנים במאה הזו.
הולסטון. לאגרפלד, דה לה רנטה.
ומה שהם עשו, מה שהם יצרו, עוד הרבה יותר גדול מאמנות,
כי את חיה את חייך ביצירות שלהם.
טוב, לא את, כמובן. אבל אנשים מסויימים.
את חושבת שזה רק מגזין? זה לא רק מגזין.
זו משואת תקווה מנצנצת למרחוק עבור...
אני לא יודע...
למשל, בחור צעיר שגדל ברוד איילנד, עם ששה אחים,
שמספר להוריו שהוא באימון כדורגל כשבעצם הוא משתתף בשעורי תפירה,
וקורא את על המסלול מתחת לשמיכה בלילה, עם פנס.
אין לך מושג איזה ענקים פסעו בחדרים האלה, ומה שיותר גרוע,
לא אכפת לך. כי המקום הזה,
שכל כך הרבה אנשים מתים לעבוד בו, את רק הואלת בטובך לעבוד בו.
ואת לא מבינה למה היא לא נותנת לך נשיקה במצח,
ומעניקה לך כוכב מזהב, בסוף היום אחרי שגמרת את שעורי הבית.
תתעוררי, מתוקה.
אוקיי, אז אני מפשלת בגדול.
זה לא מה שאני רוצה. אם רק הייתי יודעת מה אני יכולה לעשות...
נייג'ל? נייג'ל, נייג'ל.
לא.
אני לא יודע למה את מצפה ממני.
אין פה שום דבר במידה 6.
הכל פה מידות מתצוגות. מידות 2 ו-4.
טוב, אז אנחנו עושים את זה בשבילך.
-ו... -פונצ'ו?
את תקחי מה שאני אתן לך וגם תאהבי את זה.
הדולצ'ה הזה יהיה בשבילך.
ונעליים...
ג'ימי צ'ו.
מאנולו בלאניק.
ננסי גונזאלס. מת על זה.
רודריגז. את זה אנחנו אוהבים.
זה אולי יעלה עליך. אולי.
שאנל. את זקוקה נואשות לשאנל.
נמשיך? אנחנו עוד חייבים להגיע למדור יופי,
ואלוהים יודע כמה זמן זה יקח לנו שם.
אין לי מושג למה מירנדה שכרה אותה.
גם לי לא. היינו במדור יופי.
היא לקחה מסלסל ריסים של "שו אמורה" ואמרה,
"מה זה הדבר הזה?"
ידעתי ברגע שראיתי אותה,
שהיא תהיה פשוט אסון מוחלט.
משרדה של מירנדה פריסטלי.
היא לא פנויה, אבל אני אמסור לה שצילצלת.
בסדר, תודה. ביי.
איך...?
-את נועלת... -מגפי שאנל?
כן.
את נראית טוב.
מה?
-היא נראית טוב. -תשתקי, סרינה.
נתראה מחר.
טפל באצבע שלך.
אז...
מה דעתך?
אני חושב שכדאי שנסתלק מפה לפני שהחברה שלי תראה אותי.
השמלות מדהימות, רלף.
ניקח את הבורגונדי...
לשער, ו...
הקדשנו סמסטר שלם רק לתפוחי אדמה.
תמעכו את הטוגן. אתם רואים כמה הוא מוצק?
סליחה שאיחרתי.
משבר אביזרים.
-הייתי חייבת למצוא בנדנה מעור פיתון. -עור פיתון ממש להיט עכשיו.
יש לי מתנות מדהימות לכולם.
מוכנים?
-מה זה? -טלפון "באנג את אולפסון".
צ'ארלי רוז שלח את זה למירנדה ליומולדת.
חיפשתי את זה ברשת. 1,100 דולר.
-מה? -כן.
יש לי עוד דברים. מברשות שיער מייסון פירסון.
דוגמיות של קליניק.
אני מת על הג'וב שלך.
ועוד מתנה.
משהו קטן.
-רוצה? -תני, תני, תני!
אני חושבת שהיא אוהבת אותו.
זה ה"מרק ג'ייקובס" החדש! אי אפשר להשיג אותו.
-איך הישגת את זה? -מירנדה לא רצתה את זה, אז...
התיק הזה עולה 1,900 דולר! אני לא יכולה לקבל את זה ממך.
-ועוד איך את יכולה. -למה נשים צריכות כל כך הרבה תיקים?
-שתוק. -יש לך אחד. את מכניסה את כל הזבל...
-שלך בתוכו וזהו. -אופנה זה לא ענין של יעילות.
אביזר זה בסך הכל פיסת סמליות,
שנועדה להביע זהות אינדיווידואלית.
-וזה יפה. -גם זה.
מסתבר שעל המסלול זה הרבה יותר מסתם ארנקים יוקרתיים.
הנה מאמר של ג'יי מקינרני, מאמר של ג'ואן דידיון,
ואפילו ראיון עם כריסטיאן אמאנפור.
מישהו פה שתה "קול-אייד".
על מה אתה...?
-נייט. -אני עונה.
-כן. זאת המכשיפה הדרקונית. -מירנדה? תן לי לדבר איתה.
-לא. תן לי את זה. לא. לא. -אגיד לה שתכין את הביצים שלה בעצמה.
אני צריכה לענות! תן לי את הטלפון!
היי, מירנדה.
בהחלט.
אני כבר יוצאת.
זה ממש היה מיותר, המאניאקיות הזאת.
סליחה. אני מחפשת את ג'יימס הולט.
-זה הוא. -תודה.
אין בעד מה.
אני מציג את הדברים שלי ומתפלל שהם יתקבלו...
סליחה, אני אנדי. באתי לקחת משהו למירנדה פריסטלי.
את בטח האמילי החדשה.
-כן. -נעים מאד.
מה זה התיק הזה? יפה.
עור מיושן ומפורזל, תפור ביד, עם גימור של גדילי מתכת.
ממש יפה. מי עשה את הדבר המדהים הזה?
אתה.
מכאן. זה רישום של השמלה של מירנדה לארוע השנתי,
וגם הדגם המרכזי בקולקציית האביב שלי. סודי ביותר.
-אני אשמור עליו כעל בבת עיני. -אני מאד מבקש.
בואי. את עובדת בשביל מירנדה. בטוח שאת זקוקה למנה של אלכוהול.
תסלחו לנו בנות.
פונץ' בשבילה.
זה קטלני. תהני.
הוא צודק.
הפונץ'.
שתיתי את זה במסיבה האחרונה, התעוררתי בהובוקן...
עם פונצ'ו וכובע בוקרים.
אם כך...
מאד נבון.
-היי. -כריסטיאן תומפסון.
כריסטיאן תומפסון? אתה צוחק ממני.
אתה כותב לכל המגזינים שאני אוהבת.
עשיתי סקירה גדולה על אוסף המאמרים שלך לעיתון שלי באוניברסיטה.
היזכרת גם שאני יפה תואר ומקסים באופן קטלני?
-לא, אבל... -מה את עושה?
אני רוצה לעבוד בשביל הניו יורקר, או ואניטי פייר.
-גם אני כותבת. -באמת?
אז כדאי שאני אקרא את החומרים שלך. תשלחי לי.
באמת?
תודה. זה יהיה נהדר.
אבל כרגע אני העוזרת של מירנדה פריסטלי.
את צוחקת עלי. נורא ואיום. זה, ממש אוי ואבוי.
בחיים לא תשרדי את מירנדה.
-סליחה? -את נראית נחמדה, נבונה.
את לא יכולה לעשות את התפקיד הזה.
אני חייבת לזוז.
היה מאד, מאד נחמד להכיר אותך, נערת מירנדה.
אמילי?
תודיעי למשרד של ג'יימס הולט, שאני מקדימה את הצפייה...
להיום ב-12:30. תודיעי לכולם. אני רוצה את כולם מוכנים לתזוזה בעוד 30 דקות.
אבל הם לא מצפים לנו לפני יום שלישי.
-היא אמרה למה? -כן. היא הסבירה...
בפרטי פרטים. ואחר כך היברשנו אחת לשניה את השיער,
-והתקשקשנו על אמריקן איידול. -הבנתי אותך.
-מה זה בדיוק "צפייה"? -בוקר טוב, מירנדה.
מירנדה רואה את כל הקולקציות, לפני שהן מוצגות.
-כיף לראות אותך. -שלום, ג'יימס.
-היא אומרת להם מה דעתה? -בדרכה.
העונה הזו התחילה בהגיגים...
על צומת מזרח ומערב.
הנהון אחד זה טוב. שניים זה טוב מאד.
עד היום תועד רק חיוך אחד. טום פורד ב-2001.
חגורת אובי.
אם היא לא אוהבת את זה. היא מנידה את הראש שלה.
זאת השמלה שעיצבנו במיוחד, ובלעדית בשבילך.
ושימי לב לכיווץ השפתיים.
שמשמעותו?
קטסטרופה.
לכי. פשוט תלכי.
-אני יודע. -אני פשוט לא מבינה. זה דוחה.
-דוחה. -תתמודד עם זה אתה.
ובגלל שהיא כיווצה את השפתיים, הוא משנה את כל הקולקציה שלו?
עוד לא הבנת?
דעתה היא הדבר היחיד שקובע.
-צלצלי לבעלי, תאשרי את ארוחת הערב... -בפאסטיס? בוצע.
אני צריכה בגדים להחלפה.
הבגדים שלך להערב כבר נשלחו לאתר הצילומים.
יפה. אנדריאה, אני רוצה שאת תביאי את "העותק", אלי הביתה הערב.
אמילי תיתן לך את המפתח.
-תשמרי עליו כעל בבת עינך. -כמובן.
אם מותר לי להביא את "העותק", כנראה שעשיתי משהו כמו שצריך.
אני לא חולת רוח מסוכנת.
והיא קראה לי אנדריאה...
לא אמילי. לא נהדר?
כן. כיפאק-היי לך.
עכשיו, מאד חשוב שתעשי בדיוק מה שאני אומרת לך.
אוקיי.
"העותק" מושלם בעשר, עשר וחצי,
אז את חייבת לחכות לו עד אז.
יחד עם "העותק", את מביאה גם את הבגדים של מירנדה מנקוי יבש.
המכונית תיקח אותך ישירות לבית של מירנדה.
את נכנסת בעצמך.
אנדריאה? את לא מדברת עם אף אחד. אל תסתכלי על אף אחד.
יש לזה חשיבות עליונה. את חייבת להיות שקופה. הבנת?
תפתחי את הדלת, תחצי את חדר הכניסה.
ותתלי את הבגדים בארון, שנמצא מול המדרגות.
את "העותק" תשאירי על השולחן עם הפרחים.
-לעזאזל. -הדלת משמאלך.
אוקיי.
תודה.
ואת "העותק" תתני לנו.
-איזה שולחן? -זה בסדר. בואי תעלי.
-לא, אני לא יכולה. -זה בסדר. בואי.
-כן, בואי. -בבקשה, תפסיקו לדבר.
תעלי את "העותק" למעלה. זה מה שאמילי תמיד עושה.
באמת? נכון. זה מה שהיא עושה. תמיד.
כן? טוב.
לא יכולתי להסתלק באמצע הצילומים.
יצאתי מהפגישה ממש בריצה,
-וחיכיתי לך שעה. -לא היתה קליטה...
באף אחד מהניידים.
היה לי ברור מה כולם חשבו במסעדה.
"שוב הוא יושב ומחכה לה."
בסדר, בסדר!
זה לא היה כזה סיפור גדול.
התאומות אמרו לי שלום, אז אמרתי להן שלום בחזרה,
ועליתי למעלה לתת לה את "העותק".
עלית למעלה? אוי, אלוהים.
למה כבר לא נכנסת אליה למיטה וביקשת שתקרא לך סיפור לפני השינה?
טוב, אז עשיתי טעות.
את לא מבינה.
אם היא תפטר אותך, הנסיעה שלי לפריס בסכנה. ואם זה יקרה,
אני אחפש בכל המיזללות באזור שלושת המדינות, ואני אמצא אותך.
היא הולכת לפטר אותי?
אני לא יודעת. היא לא מאושרת.
אנדריאה?
-מירנדה, בקשר לאתמול בערב... -אני צריכה את ההארי פוטר החדש...
לתאומות.
טוב. אני אגש ל"בארנס אנד נובל".
נפלת וחבטת את הראש במדרכה?
-לא עד כמה שזכור לי. -יש לנו את כל ספרי הארי פוטר שיצאו.
התאומות רוצות לדעת מה קורה הלאה.
את העותק שעוד לא יצא לאור?
אנחנו מכירים את כולם בעולם המולו"ת. זו לא צריכה להיות בעיה.
ואת הרי יכולה לעשות הכל, נכון?
כן, בובונת?
אני יודעת. אמא עובדת מאד קשה כדי להשיג לכן אותו.
גם אם אתקשר לג'יי.קיי רולינג המזורגגת בכבודה ובעצמה...
אין סיכוי שאני אשיג עותק של הספר הזה.
התאומות נוסעות ב-4. כך שכדאי מאד שהספר יהיה פה לא יאוחר מ-3.
-כמובן! -ואני רוצה את הסטייק שלי פה...
עוד 15 דקות.
אין בעיה!
יש לי 4 שעות להשיג את העותק הבלתי אפשרי.
"סמית את וולנסקי" עוד לא פתוחים.
איך אני מארגנת את הסטייק?
אני חוזרת בעוד 15 דקות. תחזיקי לי אצבעות.
ממש לא.
כן, אני ממתינה על הקו. זה בשביל מירנדה פריסטלי.
זה מאד חשוב.
אני יודעת שבלתי אפשרי להשיג את זה, אבל...
תהיתי אם תוכלי להפוך את הבלתי אפשרי, לאפשרי.
אני מתקשרת בענין העותק של הארי פוטר.
לא. זה שעדיין לא פורסם.
אין סיכוי? את יכולה לומר לה שזה בשביל מירנדה פריסטלי?
כי זה משנה.
"המלט ההומלס מרחוב האוסטון" מאת כריסטיאן תומפסון.
אני אחזור אליך. לא בטוח שאתה זוכר אותי...
נפגשנו במסיבה של ג'יימס הולט. אני העוזרת של מירנדה פריסטלי.
עותק של הארי פוטר החדש? את צוחקת ממני.
אני מתנצלת על הבקשה, אבל אני במצב נואש.
זה בלתי אפשרי. לכי על תכנית ב'.
אנחנו מדברים על מירנדה פריסטלי.
אין תכנית ב'. יש רק תכנית א'.
היא חזרה? אני מפוטרת?
את יודעת, נדיר שאני אומרת את זה למישהו שהוא לא אני,
אבל את חייבת להרגע! ריבונו של עולם!
מעיל, תיק.
מה זה? אני לא רוצה את זה.
אני אוכלת צהרים עם ארוו. אחזור ב-3. אני רוצה שהסטארבאק יחכה על השולחן.
ואם לא תשיגי את הארי פוטר עד אז,
אל תטרחי לחזור.
הלו?
את עוזבת? את בטוחה?
היא הולכת לפטר אותי. אני פשוט אקדים אותה.
אנדי, כל הכבוד לך. מזל טוב. את חפשייה.
אני אתקשר אליך אחר כך.
אני מבריק. ממש.
צריך לבנות אנדרטאות לכבודי.
-אני לא מאמינה. -כן.
חברה של חברה עובדת על העטיפה, יש לה עותק.
לא, כי אז זה אומר, שבעצם כן עשיתי משהו כמו שצריך.
האמת,
כריסטיאן, שבדיוק...
אם את רוצה אותו, תזדרזי. אני אהיה ב"סנט רג'יס".
סליחה.
סנט רג'יס
ברוכה הבאה לסנט רג'יס. אפשר לעזור לך?
אני פוגשת מישהו בבר קינג קול.
זה מכאן.
-יש לך שעה. -תודה.
עותק אחד. מה התאומות שלי יעשו עם זה? יקראו ביחד?
צילמתי עוד עותקים.
וכרכתי אותם כדי שהם ייראו כמו הדבר האמיתי.
וזה עותק נוסף, שיהיה לנו בארכיון.
ואיפה הם העותקים המרהיבים האלה? אני לא רואה אותם פה.
אצל התאומות. ברכבת, בדרך לסבתא.
עוד משהו שאני יכולה לעשות?
זה הכל.
טוב.
הלכתי ל"דין אנד דלוקה".
הם לוקחים משהו כמו 5 דולר לתות. אבל חשבתי...
שהיות והתפטרת...
מגיע לנו לחגוג.
נייט...
התפטרת ובכל זאת את עובדת, על הפרוייקט המדעי של התאומות?
-את ממש גדולה. -אחרי שדיברנו, הבנתי...
שזה ממש לא הגיוני, לזרוק ככה, את כל החודשים האלה של עבודת פרך.
היה לי רגע של חולשה.
או זה, או שהג'וב שלך על הפנים והבוסית שלך דפוקה בשכל.
בסדר.
שיהיה. זה הג'וב שלך.
נייט.
בחייך.
אני עדיין אותו בנאדם.
אני עדיין רוצה את אותם דברים.
בסדר? מבטיחה. אותה אנדי. בגדים יותר יפים.
אני אוהב את הבגדים הישנים.
באמת?
אתה אוהב את השרשראות האלה?
והשמלה? היא חדשה.
ויש עוד דבר אחד, חדש ש...
חשבתי שאולי ימצא חן בעיניך.
מה דעתך על זה?
אתה לא אוהב את זה.
מראה מספר שתיים. זה שתיים?
תסתובבי בשבילי, יקירתי.
הבנתי. הכתבה הזאת נקראת "ג'ונגל אורבני", נכון?
האשה המודרנית משחררת את החיה שבתוכה,
ויוצאת לכבוש את העיר.
טוב. קדימה.
אני לא מאמין שעל הקישקוש הזה אני מדבר כל היום.
-תודה. -תביאי את אלה למירנדה.
ותגידי לה שהחלפתי את הדיור ברושה.
נהדר. אני כבר לא יכולה לחכות.
-סליחה. אפשר לרכך קצת את הטון? -סליחה.
אחרת אני ארשה לדוגמניות לאכול אותך.
יום עמוס, והחיים הפרטיים שלי תלויים על חוט.
תצטרפי למועדון. זה מה שקורה כשמצליחים בעבודה.
תגידי לי כשכל החיים שלך יתנדפו בעשן.
זה יהיה הרגע שיגיע לך קידום.
לא. טוב, בסדר. פברואר. בסוף הגיליון.
מישהו דיבר עם האנשים של סלמה?
היא מעדיפה כתבת שער בקיץ כי...
לא. ואני גם מבטלת את הכתבה, על נשים בבית המשפט העליון.
אשה. ואני רוצה שהכתבה על חיפוש אחר...
מנתח פלאסטי תיכתב מחדש. זה משעמם.
והעימוד על כפולת "חורף וונדרלנד",
עדיין לא מרהיב.
-אני אעבור על זה שוב. -מה עם טסטינו?
-איפה זה עומד? -זאק פוזן...
מעצב חליפות מפוסלות. אז הצעתי...
שטסטינו יצלם אותן בנוגוצ'י גארדן.
מושלם.
תודה לאל שמישהו פה בא לעבודה. מה עם איבזור לאפריל?
חשבתי על אמאייל, צמידים עגולים, תליונים, עגילים.
עשינו את זה לפני שנתיים.
הם הולכים על בדים פרחוניים...
פרחוניים? לאביב? ממש פריצת דרך.
חשבנו לצלם בחלל תעשייתי, ליצור ניגוד...
בין הנשיות הפרחונית והמכונות הכבדות...
לא.
זה ייצור...
יש מישהו שיש לו רעיון שאני כן אוכל להשתמש בו?
מגבונים אנטי-בקטרייאלים אולי?
-איך השפעת? -כמו מוות מחומם.
והנשף הערב. חודשים אני מחכה לזה.
אני מסרבת להיות חולה. אני לובשת ולנטינו.
כולם תכף ילכו הביתה, להתכונן.
תשאירי את ה"פנדי" של מירנדה בחדר התצוגות,
ואז לדעתי את יכולה ללכת הביתה.
כן? נהדר.
מושלם. אני חייבת להגיע ל"מגנוליה בייקרי".
לנייט יש יומולדת הערב. אנחנו עושים לו מסיבה.
אני שומעת את זה ואני רוצה לשמוע את זה.
ביי.
אני אוהבת את הג'וב שלי. אני אוהבת את הג'וב שלי.
הלו?
לפני הנשף, אני רוצה ששתיכן,
תהיו לגמרי בקיאות ברשימת האורחים.
אבל חשבתי שרק העוזרת הראשונה, הולכת לנשף.
רק כשהעוזרת הראשונה לא מחליטה,
להפוך לרוח רעה של נגיפים קטלניים.
את תבואי לעזור לאמילי.
זה הכל.
אלה כל האורחים.
כולם הוזמנו ע"י מירנדה. אנחנו חייבות לוודא שהם משוכנעים,
שמירנדה יודעת מי הם.
אני לומדת את הרשימה הזו כבר כמה שבועות.
-אני צריכה ללמוד את כל זה עד הערב? -אל תהיי טפשונת, אנדריאה. גם את זה.
תתחילו בלעדיי. אני אגיע כשאני אוכל.
אנדי, נו באמת, זה היומולד...
בסדר. אבל תעשי את זה מהר.
תאמיני לי שזה הדבר האחרון שאני רוצה...
מדהימה. אני אתקשר מהדרך.
-היא תעלה עלי? -כן.
קצת שומן "קריסקו" וכמה חוטי דיג, והבעיה תיפתר.
על המסלול חוגג את עידן האופנה
שום דבר, בעצם. כלומר,
זה הארוע החברתי של העונה, ו...
אוי, אלוהים. אנדי, את נראית כל כך שיק.
תודה. את נראית כל כך רזה.
באמת?
זה בשביל פריס. אני בדיאטה חדשה. מאד אפקטיבית.
אני לא אוכלת כלום. ואז, כשאני על סף עילפון,
-אני אוכלת קוביית גבינה. -זה ממש עובד.
אני במרחק של הרעלת קיבה אחת ממשקל היעד שלי.
ג'ון פולג'ר, המנהל האמנותי החדש של ה"צ'לסי ראפ".
ג'ון.
-תודה שבאת. -תמיד נחמד לראות אותך.
תעמדי בשקט.
אני כל כך מאחרת.
תתמודדי עם זה. את חייבת להיות פה.
אמילי. בואי הנה.
זאת לא ז'קלין פולה מעל המסלול הצרפתי?
אוי, אלוהים. מירנדה מתעבת אותה.
היא היתה אמורה להגיע רק אחרי שמירנדה תעזוב.
-לא ידעתי. -כן.
מירנדה. ארוע מרהיב, כרגיל.
הבאת את ז'קלין.
אנחנו כל כך שמחים שיכולת לבוא למפגשון הקטן שלנו.
אני מתכננת את כל השנה שלי סביב הארוע הזה.
וכולנו אכן אסירי תודה על כך.
קיבלת את הפתק שלי?
כן.
-נדון בזה ביום רביעי. -כן, אני מסכימה איתך.
הערב לא מדברים ביזנס.
תהנה.
-אמ? -תודה.
אוי, אלוהים,
אני לא זוכרת את שמו.
רק הבוקר ראיתי אותו.
זה קשור ב... הוא שייך ל...
אני יודעת שזה...
זה השגריר פרנקלין,
והאשה שבגללה הוא עזב את אשתו, רבקה.
רבקה.
-אדוני השגריר. -מירנדה, את נראית מדהים.
-יפה מצידך. -תודה.
חזרת לציויליזציה. ודאי הוקל לך.
-תראי אותך. -שלום.
מרהיבה.
תודה לאל שהיצלתי את הג'וב שלך.
לכמה דברים הגעתי בכוחות עצמי.
אני לא כל כך נחמדה כמו שחשבת.
אני מקווה מאד שלא.
אילמלא החבר הדבילי שלך,
הייתי סוחף אותך איתי מכאן.
אתה באמת אומר דברים כאלה?
מסתבר.
אני חייבת ללכת.
את בטוחה? העורך שלי מהניו יורק מגזין נמצא בפנים.
אני אכיר לך אותו.
שלחת לי כתבות שלך. זוכרת?
-כן. -טוב, אני חייב להודות,
קראתי רק שתיים, כי הגיעה חבילה ענקית.
אבל מה שקראתי היה ממש לא רע.
אני חושב שיש לך כישרון, אנדי.
כדאי שהוא יכיר אותך. תיכנסי.
רק למשקה אחד.
טוב. אולי רק למשקה אחד...
לא, אני לא יכולה. אני מצטערת, אבל אני חייבת ללכת.
טוב. תמסרי ד"ש לחבר שלך.
רוי, סליחה, אתה יכול לנסוע יותר מהר?
אני בטוח שנייט יבין.
בטוח.
היי.
מזל טוב.
נייט, אני כל כך מצטערת.
ניסיתי להסתלק משם, אבל כל הזמן קרו דברים.
לא היתה לי ברירה.
לא קרה כלום.
אני הולך לישון.
אנחנו לא יכולים לדבר על זה?
את נראית ממש יפה.
אנדריאה.
"העותק" אצלך?
פריס זה השבוע הכי חשוב בכל השנה שלי.
אני צריכה איתי שם את הצוות הכי טוב שיש לי.
אמילי כבר לא נכללת בו.
רק רגע. את רוצה שאני...
מירנדה, אני, אמילי תמות.
כל החיים שלה סובבים סביב פריס.
היא לא אוכלת כבר כמה שבועות.
אני לא מסוגלת לעשות את זה, מירנדה. אני לא מסוגלת.
אני אסיק מזה שאת לא מתייחסת ברצינות לעתידך.
בעל המסלול או בכל עיתון אחר.
ההחלטה בידייך.
זה הכל.
היי, אנדי.
באה למיטה?
חמש דקות, טוב?
אנדריאה, אל תשכחי להגיד לאמילי.
תעשי את זה עכשיו.
אל תרימי.
אל תרימי. אל תרימי.
-אל תרימי. -היי.
-אמילי. -סליחה שאני מאחרת.
מירנדה רצתה צעיפים מהרמס,
ושכחתי, כמו אידיוטית,
-אז נכנסתי ממש לטרוף. -אמילי, אני חייבת לדבר איתך.
מרטין פתחה את החנות מוקדם.
אוי! סליחה. היא פתחה מוקדם בשבילי, אז הם אצלי.
אמילי, כשתבואי,
יש משהו שאני חייבת לדבר איתך עליו.
-לא עוד בעיית מירנדה, אני מקווה. -לא בדיוק.
יופי, כי יש לי כל כך הרבה דברים על הראש לפני הנסיעה.
שאני לא מסוגלת אפילו...
אלוהים.
אמילי?
גם אם היא אמרה שהיא תפטר אותך, או תחבוט בך במוט מלובן...
היית צריכה להגיד לא.
לא היתה לי ברירה. את יודעת איך היא.
נו באמת. זה תרוץ עלוב.
תודה.
מה שהכי מטריד אותי בכל הדבר הזה...
זה שאת אמרת...
שאין לך שום ענין באופנה.
לא, שאת רק רוצה להיות עיתונאית.
איזה גיבוב של שטויות!
אני יודעת שאת כועסת.
מכרת את נשמתך ביום שבו נעלת לראשונה, נעלי ג'ימי צ'ו.
ראיתי את זה קורה. ומה שממש הורג אותי בכל הסיפור הזה,
זה הבגדים שתקבלי. כלומר, זה לא מגיע לך.
את אוכלת פחמימות, בשם אלוהים!
אלוהים!
זה כל כך לא הוגן.
-אמילי... -פשוט תלכי.
-אמילי... -אמרתי, לכי!
תצוגות האופנה העילית בפריס?
זה ארוע האופנה המגניב של השנה.
-עם מי תיפגשי? גאליאנו? -כן.
-ולאגרפלד? -כן.
-וניקולה גסקייר? -טוב, עכשיו אתה ממש מפחיד אותי.
-היי. -היי.
התערוכה מדהימה. אני כל כך גאה בך.
תודה.
תתחילי בצילומים שבחלק האחורי ותתקדמי משם.
ככה בניתי את זה. את נורא תאהבי את זה.
-כמובן. -ואתה...
יש לי מישהו שאני רוצה שתכיר.
אמנות וסקס. אני אחרייך.
נתראה אחר כך.
היי,
היי, נערת מירנדה.
הי.
בדיוק חשבתי עליך.
נו, באמת.
באמת.
אני מכין כתבת דיוקן על לאגרפלד, לאינטרוויו...
ותוך כדי תיכנון הלו"ז שלי בפריס,
מצאתי את עצמי תוהה, אם גם את תהיי שם.
האמת שכן.
נהדר.
אני אהיה במלון מדהים ברובע ה-7,
מול מסעדת פלאפאל, שתשנה את חייך.
מצטערת. אני אהיה עסוקה מדי.
תמצא מישהי אחרת לשנות את חייה.
זה בדיוק הענין.
אני כבר לא בטוח שאני יכול.
לילי.
בחור מהעבודה.
-כן, זה ממש נראה עבודה. -תאמיני לי שאין סיפור.
אנדי שאני מכירה מאוהבת בטרוף בנייט...
תמיד מגיעה דקות לפני הזמן,
וחושבת ש"קלאב מונקו" זה אופנה עילית.
ב-16 השנים האחרונות היכרתי את האנדי הזאת,
אבל, הבנאדם הזה?
האמזונוצצת הזאת, שמתגפפת כבדרך אגב,
עם גבר סקסי ואופנתי?
אותה אני לא קולטת.
-לילי. -תהני בפריס.
את נוסעת לפריס?
כן. זה רק עכשיו קרה.
חשבתי שפריס זה הקטע החשוב של אמילי.
נהדר. תרד עלי גם אתה.
אנדי.
אנדי!
-מה קורה לך, לכל הרוחות? -לא היתה לי ברירה, בסדר?
-מירנדה ביקשה, ולא יכולתי לסרב. -אני יודע.
זאת תמיד התשובה שלך. "לא היתה לי ברירה".
כאילו הגו'ב הזה נכפה עליך. כאילו כל ההחלטות האלה הן לא שלך.
אתה כועס כי אני עובדת עד מאוחר, ופיספסתי את מסיבת היומולדת שלך.
-נו באמת. את חושבת שאני בן 4? -אתה שונא את על המסלול...
אתה חושב שאופנה זה טפשי. והבהרת את זה.
אנדי, אני מכין כל היום רטבים מיין פורט.
אני לא בדיוק משרת בחיל השלום.
גם אם היית רוקדת במועדון חשפנות כל לילה, לא היה אכפת לי,
אם היית עושה את זה עם קצת יושר פנימי.
את אמרת שזה רק ג'וב.
ליגלגת על הבנות בעל המסלול.
ועכשיו הפכת לאחת מהן.
-זה ממש מגוחך. -זה בסדר.
רק קחי על זה אחריות.
ואז נוכל להפסיק להעמיד פנים שעוד נשאר ביננו משהו משותף.
-אתה לא מתכוון לזה. -אני כן.
אולי הנסיעה הזאת באה בזמן טוב.
אולי באמת כדאי שניקח פסק זמן.
נייט.
אני מצטערת. שניה אחת.
במקרה ששאלת את עצמך,
אז האשה הזאת שלשיחות שלה את תמיד עונה,
זאת מערכת היחסים שאת נמצאת בה.
אני מקווה שתהיו מאד מאושרות יחד.
הלו, מירנדה.
ולנטינו
אזארו
מירנדה.
אני כל כך שמח לראות אותך. תודה שבאת.
-אהבת את הקולקציה? -לגמרי.
-זה חשוב. -הכי טובה מזה שנים.
וזאת האמילי החדשה שלי.
שלום. מה שלומך?
-טוב. -נעים מאד.
-לעונג לי. -אהבת את התצוגה?
-מירנדה, מכאן. -כאן.
מירנדה, נייג'ל, שומרי הסף של האופנה.
מירנדה, מהי עמדת על המסלול, בנושא אופנה צרפתית מול אמריקנית?
חשבתי על זה קצת. את עדיין חייבת לי על הארי פוטר.
-באמת? -ודאי שכן.
את עובדת הערב?
-לא. למירנדה יש ארוחת ערב. -נהדר. את חופשיה.
אוי, אבל יש לנו בעיית "לה חבר".
אל תגידי לי, החבר כבר לא?
רד מזה. אתה ממש לא מצטער.
אפילו לא קצת. מאיפה אני אוסף אותך?
אני אתקשר אליך.
כריסטיאן, תמונה!
הנה את.
אנחנו צריכות לעבור על הישיבה.
-הסידור. לארוחת צהרים. -כן. בהחלט.
זה פה אצלי.
כן, תמשיכי לזוז באיטיות,
את יודעת כמה זה מרטיט אותי.
אז...
קודם כל, צריך להעביר את סנופ דוג לשולחן שלי.
אבל השולחן שלך מלא.
סטיבן לא מגיע.
סטיבן לא...
אז אני לא צריכה, לאסוף את סטיבן משדה התעופה?
אם תדברי איתו והוא יחליט לשקול שוב את הגירושין,
אז, כן, בהחלט, תאספי אותו.
את טובה בזה. לכי תביאי.
ואז כשנחזור לניו יורק, נצטרך לדבר עם לזלי...
ולבדוק מה היא יכולה לעשות, כדי למזער את הכיסוי התקשורתי, בכל הסיפור הזה.
עוד גירושין.
סטיבן מרוח על עמוד 6.
אני כבר יכולה לתאר לעצמי מה הם יכתבו.
המפלצת הדרקונית. הקרייריסטית האובססיבית...
"מלכת השלג מבריחה עוד מר פריסטלי."
רופרט מרדוק צריך לשלם לי, על כל העיתונים שהוא מוכר בגללי.
לי לא באמת אכפת,
מה כותבים עלי.
אבל, הילדות שלי, זה פשוט כל כך לא הוגן כלפי הילדות.
וזו רק...
עוד אכזבה.
עוד מפח נפש. עוד דמות אב...
שנעלמת.
מכל מקום, הנקודה היא...
הנקודה היא...
שאנחנו חייבות להגיע להחלטה, איפה להושיב את דונטלה...
כי היא פחות או יותר לא מדברת עם אף אחד.
אני כל כך מצטערת, מירנדה.
את רוצה שאני אבטל לך הערב?
אל תהיי מגוחכת. למה שנעשה דבר כזה?
יש עוד משהו שאני יכולה לעשות?
את התפקיד שלך.
זה הכל.
היי. אני צריך את הלו"ז של מירנדה.
כן. בוא תיכנס.
מי בחר לך את הסט הזה?
סתם משהו שזרקתי על עצמי.
תסתובבי. תני לי לראות.
-זה פשוט ממש... -כן? יופי.
מדהים. לדעתי עבודתי פה נשלמה.
אנחנו חוגגים. אני אביא את השמפניה.
לכבוד מה אנחנו שותים?
לחיי הג'וב החלומי מכולם,
זה שמיליון בחורות רצו.
שהוא כבר מזמן שלי.
אני לא מדבר עליך.
ג'יימס הולט,
מאסימו קורטליואנה החליט להשקיע בחברה שלו ולהפוך אותה לבינלאומית.
תיקים, נעלים, בשמים, הכל.
וג'יימס צריך שותף.
והשותף הזה, הוא אני.
-מירנדה... -לא, לא. מירנדה יודעת.
זה רעיון שלה. אלוהים, היית מאמינה?
אבל אתה עוזב אותנו!
-אני לא רואה את על המסלול בלעדיך. -אני יודע.
אבל אני כל כך נרגש. בפעם הראשונה ב-18 שנה,
אני המחליט בחיי.
אוי, אלוהים!
אני אוכל לבוא לפריס, וממש לראות את פריס.
מזל טוב.
נייג'ל, מגיע לך.
צודק מאד התחת מידה 6 שלך.
-4. -באמת?
-לחיים. -לחייך.
-לחיינו. -אני רוצה לראות את זה.
טוב, אני רק רוצה להגיד,
שיש דברים שמירנדה עושה, שאני לא מסכימה איתם, אבל...
את שונאת אותה. תודי.
-לא. -היא סדיסטית ידועה לשימצה.
ולא במובן הטוב.
טוב, היא קשוחה, אבל אם מירנדה היתה גבר,
הדבר היחיד שאנשים היו אומרים, זה כמה היא טובה בתפקיד שלה.
אני לא מאמין.
את מגינה עליה.
הילדה פעורת העיניים, שמנסה למכור את הכתבות הרציניות שלה?
את, יקירתי, עוברת אל הצד האפל.
אני מוחה על זה.
-אל תמחי. זה סקסי. -סקסי?
-באמת? -באמת.
יש לך מושג לאן אנחנו הולכים?
אני לגמרי אבודה.
אני מכיר את העיר הזאת כמו את כף ידי.
זה המקום שאני הכי אוהב בעולם.
גרטרוד שטיין אמרה פעם,
"אמריקה היא מולדתי, אבל פריס היא ביתי."
זה נכון.
מה אתה עושה? אתה כותב דברים כאלה,
ומתייק אותם בראש כדי להשתמש בהם עלינו הבנות?
אני כריסטיאן תומפסון. כזה אני.
כזה אתה.
אני עתונאי עצמאי. יש לי הרבה זמן פנוי.
אתה יודע,
אף פעם לא הבנתי, למה כולם כל כך משתגעים על פריס,
אבל, היא כל כך יפה.
אני לא יכולה. אני מצטערת. אני לא יכולה.
אני ונייט רק נפרדנו ואני לא מסוגלת...
שתיתי יותר מדי יין. השמיעה שלי, הראיה...
כושר השפוט שלי, הכל משובש.
אני בקושי מכירה אותך. אני בעיר זרה.
ונגמרו לי התרוצים.
תודה לאל.
כן.
על המסלול שיא האופנה
מה זה?
כמו מה זה נראה? -זה גיליון דמה.
-של?
איך ייראה על המסלול,
כשג'קלין פולה תהיה העורכת החדשה.
הם מחליפים את מירנדה.
כן. וג'קלין שכרה אותי כעורך תוכן.
את באמת מופתעת?
ג'קלין יותר צעירה ממירנדה. יש לה גישה יותר רעננה.
שלא לדבר על זה שעל המסלול האמריקני, הוא מהמגזינים הכי יקרים...
בתעשייה.
ג'קלין עושה את אותו דבר בדיוק, בהרבה פחות כסף.
וארוו, ארוו איש עסקים.
אבל זה יהרוס אותה. על המסלול זה כל החיים שלה.
-הוא לא יכול לעשות לה את זה. -זה כבר נעשה.
ארוו יודיע לה אחרי המסיבה לכבוד ג'יימס.
ואין לה מושג?
היא ילדה גדולה. היא תהיה בסדר.
אני חייבת ללכת.
אנדי. זה כבר נעשה.
בובה, זה כבר נעשה.
אני לא הבובה שלך.
-תודה לאל שאת פה! -סליחה?
אני חייבת לדבר איתך. זה בקשר לג'קלין פולה.
לעזאזל. אוף, לעזאזל! לעזאזל, לעזאזל, לעזאזל.
-כן? -שלום.
מר רביץ, סליחה שאני מטרידה אותך, אבל...
יצאת לגמרי מדעתך?
אני חייבת לדבר איתך.
-אל תפריעי לי יותר. -זה רק לרגע...
מירנדה?
מירנדה, אני חייבת לדבר איתך.
ארוו מעביר לג'קלין פולה את תפקיד העורכת הראשית של על המסלול.
כריסטיאן סיפר לי, הוא יעבוד בשבילה.
ארוו יודיע לך היום. חשבתי שאם אני אזהיר אותך...
-אני מריחה פרזיות? -מה?
לא. אמרתי להם במפורש...
אם אני אראה פרזיות, בכל מקום שהוא,
אני אהיה מאד, מאד מאוכזבת.
במשך 72 שנים, על המסלול היה הרבה יותר ממגזין.
הוא שימש משואה של אלגנטיות וחן.
מירנדה פריסטלי, השומרת הטובה ביותר שניתן להעלות על הדעת למשואה הזו...
בשל הסטנדרטים שהציבה, אשר שימשו השראה לאנשים בכל רחבי כדור הארץ.
גבירותיי ורבותיי, מירנדה פריסטלי.
תודה לך, ידידי היקר.
תודה לכולכם שבאתם היום...
לחגוג איתנו ועם חברנו היקר, ג'יימס הולט.
אבל לפני שאדבר איתכם אודות ג'יימס, והשגיו המרובים,
הייתי רוצה לחלוק איתכם כמה חדשות מסעירות.
כפי שרבים מכם ודאי כבר יודעים, מאסימו קורטליאונה הסכים לאחרונה,
לממן את התרחבותה ופיתוחה, של חברת ג'יימס הולט,
והפיכת יצירתו, של האמן ואיש החזון,
למותג כלל-עולמי, וזו אכן יוזמה מבורכת.
על המסלול וג'יימס הולט שותפים בדברים רבים,
אך קודם כל ובעיקר, במחויבות למצויינות.
ולכן, ודאי לא תופתעו לשמוע,
שג'יימס, בבואו לאייש, את תפקיד היו"ר החדש...
לג'יימס הולט אינטרנשיונל,
בחר מתוך משפחת על המסלול.
אני שמחה לבשר לכם היום,
שמדובר באדם קרוב לי מאד...
שעבודתנו המשותפת כה מוערכת על ידי, ג'קלין פולה.
ועכשיו נעבור לארוע המרכזי, חגיגת ג'יימס הולט.
כולנו בעל המסלול כה גאים...
כשיגיע הרגע הנכון, היא תפצה אותי.
אתה משוכנע בזה?
לא.
אבל אני מקווה לטוב.
אני חייב.
חשבת שאני לא יודעת.
אני יודעת כבר מזה כמה שבועות מה קורה.
פשוט לקח לי קצת זמן, למצוא חלופה הולמת לג'קלין.
והמשכורת בתפקיד הזה אצל ג'יימס הולט, כל כך גבוהה, ממש אבסורדית,
שהיא כמובן קפצה על זה.
אז הייתי חייבת להגיד לארוו, שג'קלין לא פנויה.
האמת היא שאין אף אחד שמסוגל לעשות את מה שאני עושה,
גם לא היא.
מבחינת כל שאר המועמדים והמועמדות, מדובר בתפקיד בלתי אפשרי,
והמגזין היה ניזוק.
בעיקר בגלל הרשימה.
רשימת המעצבים, הצלמים, העורכים, הכותבים, הדוגמניות,
שאני יצרתי, שאני טיפחתי,
שהבטיחו ללכת אחרי,
אם וכאשר אבחר אי פעם לעזוב את על המסלול.
אז הוא פשוט שקל שוב את כל הנושא.
אבל מאד, מאד, הרשימו אותי הלהט והנחישות שלך לנסות להזהיר אותי.
לא חשבתי שאגיד את זה אי פעם, אנדריאה, אבל אני באמת...
רואה הרבה מעצמי בך.
את רואה מעבר למה שאנשים רוצים, ולמה הם זקוקים...
ואת מסוגלת לעשות את הבחירות שלך בעצמך.
אני לא חושבת שאני כזאת.
אני...
לא הייתי מסוגלת לעשות מה שאת עשית לנייג'ל. לא הייתי מסוגלת.
אבל כבר עשית את זה.
לאמילי.
זה לא...
זה היה שונה. לא היתה לי ברירה.
לא. זו היתה בחירה שלך.
את בחרת להתקדם.
אם את רוצה בחיים האלה, הבחירות האלה הכרחיות.
אבל מה אם, זה לא מה שאני רוצה?
מה אם אני לא רוצה לחיות כמו שאת חיה?
אל תהיי מגוחכת, אנדריאה. כולם רוצים את זה.
כולם רוצים להיות אנחנו.
מירנדה
אני חייב להיות בעבודה בעוד 20 דקות.
מה קורה?
רק...
רציתי להגיד שצדקת בכל מה שאמרת.
ש...
שנטשתי את החברים שלי, את המשפחה שלי...
ואת כל הדברים שאני מאמינה בהם...
-ובשביל מה? -בשביל נעלים.
וחולצות וג'קטים וחגורות...
נייט...
אני מצטערת.
אני...
טסתי לבוסטון כשלא היית פה.
היה לי ראיון ב"אוק רום".
ו...?
יושב מולך התת-שף החדש שלהם.
אני עובר לשם עוד כמה שבועות. זה נהדר. מזל טוב.
אני לא יודעת מה אני אעשה בלי הכריכי-גריל הקטנים שלך.
אני די משוכנע שיש להם לחם בבוסטון.
אולי אפילו גבינת יארלסברג.
אולי נצליח למצוא איזה סידור.
נראה לך?
כן.
מה איתך? מה את הולכת לעשות עכשיו?
האמת שיש לי ראיון עבודה היום.
באמת?
וזה מה שאת לובשת?
שתוק. אני אוהבת את זה.
אנדי, גרג היל.
בואי איתי.
הכתבות שלך מעולות.
הכתבה על איגוד השרתים, זה בדיוק מה שאנחנו עושים.
יש לי רק שאלה אחת על המסלול?
היית שם פחות משנה. מה פשר ההתחלקות הזאת?
למדתי הרבה.
אבל בסופו של דבר, די פישלתי.
התקשרתי אליהם לקבל המלצות, והשארתי הודעה לאיזו סנובית קטנה.
לפני שהספקתי למצמץ, הגיע פקס ממירנדה פריסטלי בכבודה ובעצמה.
היא כותבת שמכל העוזרות שהיו לה,
את היית האכזבה הגדולה ביותר.
ואם אני לא אקח אותך לעבוד אצלי, אני אידיוט.
כנראה שמשהו כן עשית שם כמו שצריך.
ניו יורק מירור
משרדה של מירנדה פריסטלי.
אמילי, זו אנדי.
אל תטרקי.
אני צריכה ממך טובה.
את צריכה טובה ממני?
הענין הוא, שיש לי את כל הבגדים האלה מפריס,
ואין לי לאן ללבוש אותם, אז...
חשבתי שאולי תסכימי לעזור לי להיפטר מהם.
תראי, אני לא יודעת.
זה מטרד ענק. אני גם אצטרך להצר אותם.
כלומר, אני הרי אטבע בהם.
אבל אני מניחה שאני אוכל לעזור לך בזה. אני אשלח את רוי לקחת אותם אחה"צ.
תודה, אמ.
בהצלחה.
את נכנסת פה לנעלים מאד גדולות.
אני מקווה שאת יודעת את זה.
פשוט נשגב מבינתי, למה זה אתגר כל כך גדול,
לדאוג שהרכב שלי יהיה פה כשאני מבקשת שהוא יהיה פה.
סע כבר.