Svensk text: Jonathan Texten hämtad från www.Undertexter.se
Det här är en av mina favorit berättelser genom alla tider.
Trots att den börjar i en källare.
Jag ska berätta sagan som den skrevs, av den här killen. Bellini...
Som lever under den fantastiska och enastående...
...Herr. Magoriums leksaksaffär.
Han sover med en docka.
Bellinis jobb är att göra alla böcker till alla barn som kommer till varuhuset.
Men det är också till för att berätta historien om Herr. Magoriums liv.
Han har gjort leksaker till Napoleon.
Vann över Abraham Lincoln i leken "hoppa hage."
Och håller det nuvarande rekordet med att spendera längst tid uppochner.
Det fanns de som kallade honom för ett geni.
Min mamma kallade honom excentrisk.
En kille från Detroit, kallade honom konstigt nog, för Steve.
Men Magoriums saga var på väg mot sina sista kapitel.
Det är okej. Alla sagor, även de vi gillar, måste sluta.
Och när de gör det. Är det bara en chans för en annan saga att börja.
Så början av slutet. Börjar med ett kapitel som heter "Molly Mahoneys första"
Molly Mahoney var chef för affären.
Herr. Magoriums lärjunge.
Och min enda vän.
På morgnarna brukade Mahoney sitta vid sitt piano-
-och försöka få till sin första komposition.
Men hon kunde aldrig hitta rätt noter.
När hon var liten, trodde alla att hon var ett musikaliskt geni.
En duktig pianist. Och hon trodde på dem.
Men nu när hon är vuxen, är hon inte lika säker längre.
Jag vet inte varför vuxna inte tror på samma saker som de gjorde när de var små.
Ska de inte vara smartare?
Vad Mahoney behövde var möjligheten att få bevisa för sig själv att hon var-
-något mer än vad hon trodde.
Den möjligheten skulle snart komma.
Det är så, detta kapitlet börjar.
Med att min hatt har fastnat.
- Eric. - Hej, Mahoney.
Du är tillbaka.
- Jag trodde att lägret var fyra veckor? - Nej, bara en.
Min hatt har fastnat.
Det ser ut som att du behöver en stege.
Jag behöver bara hoppa högre.
Eric, det är minst två meter högt.
- Två meter? - Minst.
Tycker du att jag ska ta fart först?
- Fick du några kompisar på lägret? - Ja, Jeff.
- Är Jeff verklig? - Ja. Visst.
Är han ett djur?
Han var en ekorre.
Godmorgon.
Fick dig.
Det där är ett bra sätt att förlora ett tåg på.
Redan? Kom in.
- Hur sov du? - Uppochner.
Mortimer, gå ner från soffan.
- Gillar du kålrötter? - Ingen gillar kålrötter.
- Då tycker du inte om kålrots pudding. - Troligtvis inte.
Jag har nämligen gjort lite grann.
Jag hoppades att vi skulle prata om det som vi pratade om förra veckan.
- Hur papper inte borde vinna över sten. - Nej, herrn. Om...
- ...att jag ska hitta ett nytt jobb? - Det var det jag pratade om.
Jag var uppe hela natten och gjorde kålrots pudding, då kom jag på-
-att jag har ägt affären i 113 år.
Det är en väldigt lång tid, Mahoney. Det är nästan 114 år.
Inte en enda gång har jag kollat på ett kvitto.
Så jag har ingen aning om hur mycket affären är värd.
Det är nog inte en så bra.
- Dumma zebra. Jag hyr in en revisor. - En vadå?
En revisor. Enligt ordet måste det vara en blandning mellan en räknare-
-och en mutant. Och det är nog precis vad vi behöver.
Det är ju bra. Men jag är ganska säker på att det ordet...
Jag ringde till en sån där firma.
De sa att de skulle skicka över en av sina bästa mutanter, nån gång idag.
- Så se problemet löst. - Hur är det löst?
Ganska självklart, enligt mig.
- Följ med mig. - Jag är allvarlig.
- Jag sitter fast. - I mitt golv?
- Nej, herrn. - Vad är det då?
Som en person.
Kommer du ihåg när jag var en liten flicka och alla pratade om min potential.
Jag är 23 år nu och alla pratar fortfarande om min potential.
Men ber du mig att spela låten som jag kan bäst.
Kommer jag att spela Rachmaninoffs andra.
Får jag föreslå att du överraskar världen.
Med Molly Mahoneys första.
Jag vill det... men jag sitter fast.
Följ med mig.
Den här, min älskade, är till dig.
- Vad är det? - Det är en kub.
- Det ser ut som ett stort block av trä. - Det är ett stort block av trä.
Men nu är den din.
Jag tänkte igår att jag inte hade tillräkligt med stora block av trä.
Osannolika äventyr behöver osannolika redskap.
Ska vi på äventyr?
Vi är redan i ett.
Allt jag vill säga är detta.
Med tro...
...kärlek, detta blocket och en räknande mutant.
Kommer du att hamna på en plats som du aldrig har kunnat tänka dig.
Och med det sagt. Låt oss öppna affären.
Mortimer, jag är långt före dig med uppfinningen.
- Vad är det min sockerkam? - Du har din pyjamas på dig.
Kan jag få låna din hatt?
Ursäkta mig. Hur mycket kostar den fiskmobilen där uppe?
Den där? Den kostar 300 kronor.
Är inte det lite väl mycket för en mobil.
Som du kan se så är det färska fiskar.
Om du inte vill spendera så mycket, så har vi den där för endast 100 kronor.
Men de är inte färska.
De har ett högt kolesterol värde.
- Molly Mahoney? - Ja.
Det är Dave. Dave Wolf. Vi gick på samma fysik lektioner i skolan.
- Jobbar du här fortfarande? - Ja.
Så vad gör du?
- Jag är en ingenjör. - Grattis.
Jag skulle aldrig ha känt igen dig om det inte var för den finger saken.
Kommer till nytta vid kassaapparaten.
- Spelar du fortfarande? - Varje dag.
- Jag är här i en vecka, var spelar du? - I min lägenhet.
- Jag trodde... - Vill du att jag ska slå in nåt?
Nej, tack.
Det var trevligt att träffa dig. Jag har alltid undrat vad det blev av dig.
- Det var trevligt att träffa dig. - Detsamma.
Jag är ledsen men studsbollarna försöker alltid smita.
Jag är hemskt ledsen. Ha det bra.
Hej. Jag handlar bara.
Vad de än säger, så kan du måla utanför linjerna.
- Ursäkta mig, men kan du hjälpa mig? - Jag kan försöka.
Mitt barnbarn önskar sig en brandbil i födelsedagspresent. Den ska ha en stege-
-och en slang som sprutar vatten. Men jag kan inte hitta en.
Detta låter som ett jobb för den stora boken.
Denna visar allt vi har i lager.
"M" för motor eller "E" för eld?
Låt oss prova "E".
- Hur gjorde du det? - Jag gjorde inget.
- Du måste ha gjort något? - Nej, det är boken.
Det är magi.
Hej, ursäkta mig.
Jag tror att herr Magorium söker mig.
Du är väldigt välklädd för att vara en dockmakare.
Jag heter Henry Weston. Revisorn. Jag är här för en intervju.
Hej, mitt namn är Mahoney och jag är affärschef.
Ett nöje att få träffa dig.
När firman skickade mig hade jag ingen aning om att det var en leksaksaffär.
Om barnen fick reda på att detta är en leksaksaffär, då skulle de bli galna.
- Det där var ett skämt. - Jag vet.
Du vill nog prata med herr Magorium, ge mig en sekund.
Vad är det?
Vad?
Det är inte artigt att stirra på folk.
Varför går du inte...
Mitt namn är Edward Magorium, ägaren av leksakerna och damsko användare.
- Är du här för jobbet som revisor? - Ja. Henry Watson.
Namnge Fibonaccis serie från enheten elva till 16?
89, 144, 233, 377, 610.
Perfekt. Behövs siffran fyra?
- Bara om man gillar fyrkanter. - Jag gillar fyrkanter.
- Extra korvar. - Ja, men varför.
- Om man skulle tappa nån. - Vilken idiot skulle tappa en varmkorv?
Allt kan hända.
Det är så sant.
Du är precis den mutanten jag har letat efter.
Du är anställd.
- Var det allt? - Det är allt jag behöver veta.
- Håller du inte med, Mahoney? - Inte precis.
Perfekt. Jag har hört goda saker om dig.
- Verkligen? - Nej, inte än.
Jag ser att du har med dig din kulram.
Följ med, så ska jag visa dig affären.
Vi säljer nästan allt man kan tänka sig. Allt från myrbon till zeppelinare.
Jag har ägt affären i 113 år, enda sen jag kom till det här landet.
Men jag har uppfunnit leksaker sen mitten av 1770.
Ursäkta, men sa du 1770?
Som du kanske kan förstå, så är detta med revisorer väldigt nytt.
Det gör dig minst 240 år gammal.
Du är redan anställd, du behöver inte smöra.
Följ med mig.
Här är det.
Jag har inte slängt nåt.
Jag kan se det. Är allt det här kvitton?
Det mesta. Vissa är viktiga dokument, det andra är klotter som jag har sparat.
Jag kan inte se skillnaden.
Du har aldrig kollat hur mycket du tjänar.
Eller lämnat in en självdeklaration. Förnyat ditt försäljnings intyg.
- Förnyat mitt? - Ditt förs... Glöm det.
För att kunna ta reda på värdet av den här affären, ur den här...brandfara-
-är en väldigt svår uppgift.
Om du nu har undvikigt att gå bankrutt,-
-eller att bli vräkt, åkt i fängelset för att ha låtit bli att betala skatten.
Varför vill du göra detta nu?
- Kan ni bevara en hemlighet? - Firman har en väldigt strikt-
-exklusivitet regel. - Men kan ni hålla en hemlighet?
- Jag ska lämna. - Affären?
Världen.
Ser du de här skorna?
Jag hittade dessa i en liten affär i Toscana.
Jag blev så förälskad i dem att jag köpte så många så att de skulle räcka-
-hela mitt liv.
De här är mitt sista par.
Om du ursäktar mig, jag har ett parti kula som jag måste värma upp för.
Är du redo för vår match?
- Ser det där bra ut? - Ser vad?
Nej. Det ser inte alls bra ut.
Vi måste hålla detta under uppsikt.
Det är ingen fara. Jag är här uppe.
Detta kapitel kallas: Detta måste ni se.
- Inte en chans. - Kom igen.
Detta är så häftigt.
Kan någon hjälpa mig?!
Kanske imponerande boll. Det är omöjligt att undvika den.
Denna killen är konstig.
Mahoney, har du sett...
Har du sett herr Magorium?
Han är ungefär så här lång. Han har galna ögonbryn.
Han är där uppe.
- Du måste bli bättre på att skratta. - Jag skrattar på insidan.
- Herr Magorium. - Mutanten.
Har du kommit för att acceptera min utmaning?
Vi har några seriösa problem.
Seriösa problem? Jag har inga seriösa problem.
- Det har du faktiskt. - Det tror jag inte.
Vad är detta då? Denna fakturan från ett företag i Brasilien säger att du är-
-skyldig dem två miljoner kronor för ett magiskt dörrhandtag.
Det är skitsnack.
Två miljoner kronor...för ett dörrhandtag.
Jag har aldrig betalat mer än en miljon.
- Vem är Bellini? - Bellini är bokbyggaren.
- Han föddes i källaren. - Har du en hyresgäst i källaren?
Han föddes där. Jag kan inte be honom att flytta.
Enligt din personallista, har du haft många påhittade personer på böckerna.
- Vem då? - Kungen av planeten Yaweh.
Han är inte påhittad.
Han är inte riktigt kung och planeten existerar inte, men han är inte påhittad.
Det är det som är grejen. Om det inte finns en planet...
Du kan inte hindra folk från att ha aspirationer.
Jag är ledsen. Jag råkade bara ta över.
Jag tyckte det var kul.
- Vem gjorde den? - Jag gjorde den.
- Nej, vem hjälpte dig? - Ingen.
- Mahoney, jag har en snabb fråga. - Okej, mutanten.
Jag behöver din hjälp med att förklara den här historien som herr. Magorium-
-har hittat på. - Vilken historia har han hittat på?
Den här historien. Jag har ett papper som är undertecknat Thomas Edison.
Tack för idén, med en bild på glödlampan bredvid.
Är det sant?
Nej, det är inte sant. Det är signerat från Thomas Edison. Låter det äkta?
Den har faktiskt en signatur.
Ge mig en sekund.
Jag behöver bara en enkelt förklaring.
Det är en magisk leksaksaffär.
- Magiska leksaksaffärer existerar inte. - Klart att det finns.
- När du säger magisk, menar du speciell? - Jag menar magisk.
- Unik? - Magisk.
Riktigt, riktigt, häftig?
Det som finns bakom mig...
...är en leksaksaffär. Den är stor och konstig.
Det är bara...
...en leksaksaffär.
Jag visste det, så fort jag såg den kostymen.
- Visste vad? - Du är en "bara" kille.
- Vad är en "bara" kille? - En kille som ser ut som dig-
-med samma hår, samma kostym och samma skor, går runt...
...och han tror att det bara är en affär eller en bänk.
Det är bara ett träd. Det är bara vad det är, inget annat.
Men detta...är bara en affär.
Jag försäkrar dig att det är.
Har du en gnistra?
Jag måste säga att...
...jag är väldigt besviken på dig.
Jag förstår att du känner dig ledsen, rädd eller misstänksam.
Men det är inget skäl till att bli grå och sura.
Jag skulle kunna förstå ett sådant humör från en ny affär.
Eller en affär med några år på nacken. Men att en affär i din ålder...
...ska gråta.
Det är bara ledsamt.
Sanningen är att jag åker imorgon.
Mahoney, välsigna hennes själ, kommer att ta hand dig.
Jag är ledsen min älskade, men det är sanningen och inget dåligt uppförande-
-kommer att ändra det.
Hon älskar dig. Det gör jag med.
Vi måste möta morgondagen med beslutsamhet, glädje och mod.
Så jag tycker du ska sluta gnälla.
Jag förväntar mig att du ska skärpa till dig.
Och att du har din glada min när jag åker.
Detta kapitlet heter:
Grund och läggande blir grundläggande.
Och det är den här nya killen, mutanten, som verkar lite stel.
- Spenderade du hela dagen i affären? - Jag gjorde en massa saker.
- Vad gjorde du? - Jag byggde en skulptur.
Jag fick 25 tusen poäng i paddelball.
Jag kom på hur man vinner på solitaire varje gång utan att fuska.
- Det är saker som du gör själv. - Det fanns människor...omkring mig.
Du fick komma hem från lägret tidigare om du försökte få kompisar.
Det är inte mitt fel att folk inte tycker om mig.
De älskar dig, när de har fått chansen att lära känna dig,
Nej, det gör de inte. De tycker att jag är konstig.
- För att du bygger skulpturer själv. - För att ingen vill leka med mig.
Har du frågat om någon vill leka med dig?
- Inte egentligen. - Du måste ge dem en chans.
- Jag vet vad som kommer att hända. - Det gör du inte. Lita på mig.
Människor är fulla av överraskningar.
Välj en person, vem som helst, välj en person som du inte känner-
-och försök bli vän med den. Se vad som händer.
- Jag vet inte äns hur man börjar. - Enkelt. Börja med att säga hej.
Hej.
Jag heter Eric.
Jag heter Henry.
Tycker du om att spela dam?
Jag gjorde det när jag var liten.
Vill du spela?
Jag jobbar.
När du har slutat jobba då?
Jag slutar aldrig att jobba.
- Jag har en gåta åt dig. - Inte nu...
Den är lätt. Vad är litet, fantastiskt och säger "auch"?
Jag har ingen aning...
Jättekul. Vad är det för fel med hörnet?
Tydligen, trots mitt försök, så tar affären inte min avgång så bra.
- Vilken avgång? - Det skulle bli en överraskning.
Men affären har andra avsikter. Det där är en av mina favoriter.
Vad var menat som en överraskning?
- Jag ger dig affären. - Ger du mig affären?
Överraskning!
Ursäkta mig. Har ni boken "Jorge går till sjukhuset"?
- Jag ska fråga. - Ett väldigt bra litteratur val.
- Har ni läst den? - Läst den?!
Jag åt brunch med mannen i den gula hatten.
- Allvarligt talat. - Vad är det?
- Jag kan inte ta hand om affären. - Men du sa att du behövde ett nytt yrke.
Jag menade, skriva musik inte ta hand om affären.
Varför inte? Du gör ett bra jobb med det.
Tack så mycket, Bellini. Den är till pojken med det röda håret.
- Varför har du inte sagt detta innan? - Du har tydligen missuppfattat-
-reglerna med en överraskning. - Men om jag inte vill ha affären då?
- Varför skulle du inte vilja ha affären? - Därför att jag inte kan driva affären.
- Varför inte? - Därför att...
...du måste driva affären. - Det är inget bra skäl.
Den kallas Mr. Magorium's Wonder Emporium. Det rimmar.
Och man ska inte glömma att du är magisk och det är inte jag.
Vad ska du göra när jag driver affären?
- Jag ska åka. - Åker du?
- Det är något fel med boken du gav mig. - Något fel?
Det här är obegripligt.
Boken skämtar bara med oss. Jag ska meddela det här till Bellini. Tack.
Följ med mig. Det är väldigt jätte konstigt.
Vi använde fingerfärg, som vanligt. När Katie kollade upp och se...
All färg har bleknat.
Vi måste kolla dörren till rummen.
Råttor.
Hejaklacksledare.
Konfrontera det, kolla den stora boken.
Jag skulle vilja ha en klubba.
- Gravitationslagen börjar gälla. - Jag frågade boken om en klubba-
-och jag fick en lemur. - En lemur. Vi säljer inte äns lemurer.
Jag tror inte att jag vet hur en lemur ser ut. Är det djuret som är liten...
- Vi har inte tid att prata om... - Vi har inte tid att prata om lemurer.
Du har rätt. Var är Eric?
Jag borde göra något också.
Vi behöver dig. Det är ett problem.
Affären genomgår lite problem.
Var vänliga och gå mot utgången. Lugnt och stilla.
Och försök undvika slemflickan.
Stäng affären. Vi möts på övervåningen genast.
- Vad är det som händer? - Jag vet inte.
Kan du göra oss en tjänst och försöka fånga lemuren?
Jag vet inte hur man fångar en lemur. Jag är en tandläkare.
Jag vet inte hur man fångar en lemur. Jag är nio.
Ursäkta mig. Jag är väldigt besviken på boken som jag nyss öppnade.
- Affären är stängd. Du är här. - Tydligen.
- Men inte egentligen. - Var vänlig och sitt ner.
Vi måste lösa våra problem tillsammans.
Jag måste be om ursäkt, Mortimer och jag hade gjort en aptitretare-
-men han åt upp pannkakorna. - Vem är Mortimer?
Det är han som är zebran.
Den första punkten på mötet.
En genialisk hatt.
Den andra punkten. Affären är väldigt upprörd, som den har visat genom-
-sitt vredesutbrott. - Vredesutbrott?
Såg du inte det. Hur kunde du inte se det?
- Han missar mycket. - Jag missade inte meddelandet från-
-kommunen. Annars hade många blivit sura på oss.
- Han satt på kontoret. - Jag förstår.
Jag tror att affären har blivit sur för att jag ska lämna den.
Jag har försökt att lära affären att ha samma attityd, fantasi och känslor-
-som barnen, som kommer hit. Det är därför som den har fått samma utbrott-
-som det ibland kan bli. - Som ett vredesutbrott.
Den kanske behöver en paus?
Jag är ledsen, men hur kan en affär få ett vredesutbrott.
Förklarade ingen för mutanten att det är en magisk affär?
- Jag försökte. - Det är en magisk affär.
- Den kan göra vad den vill. - Men den började inte bli grå förens-
-Henry kom hit.
Jag insåg det, Eric.
Om jag får er affär att må dåligt, då kan jag skriva på en blankett-
-och få hit en ny revisor. - Är det allt du gör?
Nej, ibland får jag några också.
Ta emot några, skriva några.
Detta betyder att jag inte har något med det som hände i affären idag,-
-jag vara bara på kontoret och jobbade. - Nu använder du ordet bara igen.
Kan du sluta använde ordet "bara" för en sekund.
Så de vuxna kan prata.
Trots att herr Watson kom hit samtidigt som affär blev sur,-
-så är det inte hans fel. Det enda skälet till att herr Watson är här,-
-är för att ta reda på mitt arv till Mahoney.
- Ditt arv? - Menar du att Mahoney får affären?
- Vad menar du med "ditt arv?" - Du står i hans testamente.
Varför finns det ett testamente? Varför vet du att det finns ett testamente?
Jag har berättat för dig. Jag lämnar er.
Jag trodde du menade pensionering... semester. Vad pratar du om?
Jag tror han menar att han ska till himlen.
Himlen, Elisium, Shangrila.
Jag återuppföds kanske som en humla.
- Dör du? - Glödlampor dör, jag avgår.
- Är du sjuk? - Nej.
När hade du tänkt dig att avgå?
Omkring halv fem.
Imorse pratade han nonsens. Sen fick han feber och kollapsade.
- Det fick jag inte alls! - I åtminstone fem minuter-
-och när han vaknade till, var han sån här.
- Förvirrad? - Förvirrad?! Jag är inte förvirrad!
Jag har inte förstått nåt av det han säger.
Han påstår att han äger en magisk leksaksaffär.
- Och att han är 242 år gammal och... - Jag är inte 242 år gammal, jag är 243-
-du var på mitt kalas, du gav mig ballonger.
Han är förvirrad. Han kan ha fått ett slaganfall.
Det enda slaganfallet jag har fått är ett genialiskt.
- Varför ljuger du? - För att jag måste.
- Men dina byxor kommer börja brinna. - Jag bryr mig inte. Du måste leva.
Älskling...
...det har jag.
- Detta är riktigt jobbigt. - Ja, det är det.
- Jag är väldigt orolig. - Jag också.
Jag kan inte hitta några försäkrings dokument, för hans liv.
Räkningarna är otroliga i dessa dagar.
- Han är kanske döende. - Det betyder att vi ska vara-
-ännu mer förberedda. - Förberedd!?
Jag fick reda på detta för en timme sen.
- Jag försöker vara hjälpsam. - Du är fruktansvärt hemsk.
- Det är bara att... - Du kanske bara ska gå hem.
Jag kan stanna.
Gå hem.
- Du ska inte vara så hård mot honom. - Han vill prata om försäkringar.
Jag vet. Det är det enda han kan prata.
- Vad ska vi göra? - Jag vet inte.
- Men det finns ett annat problem. - Vad?
Han... har ingen pyjamas.
Läkarna kan inte hitta något fel med dig.
- Självklart, jag är väldigt frisk. - Varför ska du lämna oss?
- Det är min tur. - Är det allt?
- Vad kan det annars vara? - Vad ska vi göra utan dig?
- Driva affären. - Jag vet inte hur.
- Det är därför jag gav dig kuben. - Men den gör ju inget.
- Vad händer när du är klar med den? - Jag vet inte vad jag ska ha den till.
- Det är ett block av trä. - Kan du inte komma på nåt?
Jag kan säkert komma på en miljon saker som man kan göra med den.
Det finns en miljon saker man kan göra med ett block av trä.
Men vad skulle tror du skulle hända om någon...
...trodde på den.
Jag förstår inte.
Eric! Vad är det som får dig att se så munter ut i rummet för den sjuke-
-och dåligt försäkrad? Hej, doktorn. - Jag tog med mig lite saker till dig-
-som du kan behöva.
Erik, kan du hålla herr Magorium sällskap, medan jag pratar med läkaren.
Varför behöver du prata med läkaren, är du sjuk?
Vad har du med dig?
Pyjamas. En tandborste.
Ett mikroskåp. En vattenslang.
Och ett munstycke.
- En träplanka. - Plank så mycket.
Och...detta!
- Vad är det för nåt? - Det är en tuba.
Fantastiskt. Får jag titta på den?
Om det inte är något fel med honom, så måste vi skriva ut honom.
Vi kan inte hållas ansvariga för personer som är friska, hur gamla eller magiska-
-de säger att de är.
Så du måste ta med dig honom hem.
Du måste förstå. Han har bestämt sig för att det är hans tid att gå.
Det bästa du kan göra är att se till att han har mycket att leva för.
- Vad håller du på med? - Träna på att spela tuba.
- En vad?! - Jag tänkte ha en konsert på-
-psykavdelningen imorgon.
Folk försöker sova.
Behöver inte detta sjukhuset en signatur för att få avlägsna patientens tuba?
- Var hittat du denna? - Jag hittade den. I förrådsrummet.
Vi förvarar inte musikinstrument i förrådsrummet.
Var kan jag annars ha hittat den?
- Vad gör du där uppe? - Står på en stol.
Nu räcker det. Gå härifrån båda två. Ni kan träffa honom imorgon.
- Åk inte förens imorgon. - Överenskommet.
- Vad det gäller dig. Du behöver sova. - Jag håller med, det har varit jobbigt.
- Vad gjorde pojken på stolen? - Såg till att jag hade tillräkligt-
-med utrymme att sova i.
Okej, om du ska hjälpa mig. Om du ska dela med dig av en visdom som ska-
-hjälpa mig att fixa allt.
Gör det nu.
Okej, jag gör det själv.
Detta kapitlet kallas.
En ändring av hjärtat... av själen... av byxor.
Hur mår han?
Jag ska bara hämta några av herr Magoriums saker-
-och sen slutar jag för dagen. - Jag ska bara jobba på kontoret.
Om du inte vill att jag jobbar här ute?
- Du kan jobba var du vill. - Nej, jag menar om det blir ett problem-
-någon som verkligen behöver något. Jag kan hjälpa dem.
- Du kan hjälpa. - Ja, det kanske är lilla Timmys dag-
-och någon saknar lego. - Vill du driva affären idag?
- Jag är här redan och... - Mutanten.
Jag skulle vilja driva affären. Jag har suttit i två timmar på en obekväm bänk-
-för att erbjuda min hjälp. - Varför?
För att jag är en idiot. Jag mådde dåligt för jag ville inte att du skulle tro att-
-jag inte bryr mig, för det gör jag.
Vissa människor skickar blommar, andra skickar brev eller kramas.
Jag ser till att folks papper är ordentligt ifyllda.
Idag tänkte jag testa nåt nytt, för jag gillar dig och jag vill hjälpa till.
När du tittar på mig... vad ser du då?
Riktigt vackra ögon.
Jag menar...
...ser du en gnistra?
Menar du glitter i ditt ansikte?
- Nej... en gnistra. - Vad för sorts gnistra?
Något som reflekterar nåt större som försöker komma ut.
- Glöm det. - Det kanske inte är så mycket gnistra-
-kanske mer som en tindra? En glimt? Du har den saken du gör med din hand.
- Det är en egenhet. - Är det inte en gnistra?
- Titta, byxor. - Vad är det med dem?
Inget, det är bara... byxor.
- Det har jag också. - Häftigt. Till affären?
Du ska faktiskt följa med mig.
Jag är lite nervös över detta. Det är töntigt och lite barnsligt.
Jag kan knappt hålla mig.
- På "gå". - Inte på "gå", det är alltid det ordet.
- På "triskoidekaphobria." - Det var ett bra ord.
Är du beredd?
- Triskoidekaphobria. - Triskoidekaphobria.
- Kan jag få prata med din chef? - Jim, den här mannen vill prata med dig.
- Kan jag hjälpa dig? - Det är en ära.
Jag har en fråga om korvarna.
Det var den sista.
- 37 sekunder. - Härligt. Bra jobbat.
- Nu väntar vi. - Nej, vi andas, pulserar och genererar.
Våra hjärtan slår, våra sinnen skapar och vår själ andas.
Väl använda 37 sekunder är en livstid.
Vad som chockerar mig är att ingen vet. Man kan tycka att någon i korvbranschen-
-ska veta något om detta uppenbara. - Här blir bra.
Här blir bra?
- Jag är väldigt fundersam. Nu då? - Dansa.
Du är briljant.
Vilken fantastisk sista dag.
- Stanna inte. Dansa mer. - Nej, det räcker nu.
- Varför har du gjort allt detta? - Jag ville att du skulle få se alla-
-små saker som du kommer att missa när du åker.
Jag förstår. Jag trodde att detta skulle vara den bästa sista dagen-
-för någon som har levt länge. - Detta kan inte vara din sista dag.
Men det är det. Tack vare dig så verkar det bli en väldigt bra sådan.
Allt jag har kvar att göra är att använda en offentlig telefon och mitt liv kommer-
-bli fulländat.
Du har rätt. Du är ett geni.
Väldigt bra med siffror. Du borde undervisa.
Det är tyst idag.
Ingen har kommit, Mahoney gick, det har bara varit jag hittills.
- Har du varit här själv hela morgonen? - Ja.
Och affären har inte kollapsat runt dig?
- Vad gör du? - Jag skriver ner varunumret.
Nej, med Einstein?
- Med? - Med Einstein.
- Jag lekte. Jag fördrev tiden. - Menar du att du låtsades?
Jag höll bara mitt sinne aktivt. När det inte fanns annat att tänka på.
- Förstår du vad jag menar? - Ja, det kallas att man låtsas.
Du kan stanna här ute och leka med leksakerna, jag ska inte skvallra.
- Varsågoda. - Tack. Låt oss gå.
Herr Magoriums leksaksaffär. Vi säljer leksaker, vi fixar inte bilväxeln.
Eric! Jag ringer från en offentlig telefon!
- Vad bra. - Jag har två saker jag måste berätta-
-det första, fantastisk hatt.
- Tack så mycket. - Det andra är att jag vill att du-
-skaffar dig vänner.
Jag älskar dig.
Nu vill jag prata med mutanten.
Henry, det är telefon till dig.
Jag har något väldigt viktigt att berätta.
Var vänlig och fyll på med två kronor till.
Han löser det nog.
Vi försöker igen.
Kom igen. Du är löjlig.
Du måste göra det någon gång.
Försök igen.
- Vad gör du? - Vi har en nervös slinky.
Vi jobbar riktigt bra ihop. Vi utgör ett bra lag.
Leksakerna är fortfarande sura dock.
- Är vi klara för idag? - Ja, det ser så ut.
- Dam? - Va?
- Nej, jag måste tillbaka till firman. - Kom igen. En match?
- Jag är ledsen. En annan gång. - Bara en?
Mahoney brukar följa mig hem, och det börjar bli mörkt.
Vill du att jag följer dig hem?
- Var får du hattarna ifrån? - Från mitt rum.
- Varje dag ser jag dig i en ny hatt. - Jag samlar på dem.
- Samlar du på dem? - Herr Magorium säger att jag har den-
-snyggaste hattsamlingen som han någonsin sett.
Jag känner människor som äger flera hattar men jag har aldrig hört talas om-
-en hattsamlare.
Vill du se dem?
Försök att inte bli allt för imponerad.
När du sa många, trodde jag att du menade 20 st.
- Jag har fler än så. - Använder du alla?
Vad ska man ha de till om man inte använder dem?
- Vill du testa en? - Nej, tack. Jag avstår.
Vi vet båda två att du vill testa en hatt.
Vi måste köpa en tandborste till draken, ers majestät.
Efter att han har ätit upp de flesta av invånarna så har hans andedräkt-
-blivit hemsk. - Åt han upp staden?
Han åt upp bagaren och hans fru, han åt snickaren och hans tre söner,-
-och till efterrätt åt han skomakaren.
- Bra idé, gå och borsta drakens tänder. - Mig?! Han tycker inte om mig.
- Och? - Vad menar du med det?! Och han är stor!
Jag ser överraskande ut som en tandpetare på långt håll.
Har du någon...
- Vem är det här? - Mutanten.
- Vadå? - Henry.
- Henry, förlåt. - Henry vem?!
- Henry Watson, jag jobbar... - Vad gör du i mitt hus?!
- Jag låtsades. - Var inte taskig mot honom,-
-Henry är min kompis.
- Är jag? - Ja.
- Är du inte lite för gammal? - Jo, det är jag.
Det är sent, jag har lite jobb som jag behövde göra, borde göra och ska göra nu.
- Vi ses sen. - Har du inga uppgifter att göra?
- Han jobbade hela dagen i affären... - Jag trodde du sa att du skulle gå?
Åk inte.
Jag är inte redo. Jag är inte redo för detta.
Jag är ledsen.
När Kung Lear dör i femte akten, vet du vad Shakespeare skrev då?
Han skrev, han dör.
Det är allt, inget mer. Ingen försköning, ingen metafor, inga smarta sista ord.
Det vi kommer ihåg från den mest inspirerande dramalitteraturen är att...
...han dör.
Det är genialiskt av Shakespeare att komma på att han dör.
Varje gång jag läser de orden, känner jag mig överlycklig.
Jag vet att det är naturligt att vara ledsen, men inte av orden han dör,-
-utan från livet som vi såg före orden.
Jag har levt längre än alla mina föregångare. Jag ber dig inte att vara-
-glad över att jag måste åka. Jag ber dig bara att vända på bladet.
Fortsätter läsa... och låter nästa saga börja.
Skulle någon fråga vad som hände mig, då berättar du om all den glädjen-
-och slutar med ett enkelt och måttligt, "han dog."
Jag älskar dig.
Jag älskar dig också.
Ditt liv är en nu. Res dig till det.
Hejdå, min älskade.
Det är inte så farligt. Vi kan få tillbaka det.
Låt oss bara driva affären och se om den hänger med.
- Jag är ledsen, Eric. - Jag hjälper dig, gå inte!
- Eric. - Mahoney, gå inte!
- Jag är ledsen. - Den behöver bara lite magi.
Jag vet.
Jag har inget.
Detta kapitlet kallas. En ny början.
- Vad håller du på med? - Jag spelar Jennifer Juniper.
- Varför? - För att någon önskade det.
- Varför är du här? - Jag måste tjäna pengar.
- Driv affären. - Jag kan inte.
Jag skulle älska att driva affären, men jag kan inte. Jag är inte herr Magorium.
- Är det därför den är till salu? - Ja.
Jag är ledsen. Jag menade inte att svika dig.
- Är det detta du vill? - Nej, men jag vet inget-
-annat jag kan göra. - Sluta säga så!
Jag förstår att detta är svårt för dig. Det är svårt för mig med.
- Men jag kan inte vara en unge längre. - Det är därför du fick affären.
Inte konstigt att du går i konkurs. Det här är deprimerande.
- Kan jag leka där borta? - Visst.
- Rör inget är du snäll, Jack. - Det är okej. Han kan leka med allt.
Låt mig visa dig spiraltrapporna här borta.
Vet du hur den funkar?
Jag ska visa dig.
- Det är en magnet. - Hur funkar det?
- Jag vet inte, det är... - Är det magi?
Jag tror det är det.
Planeter och raketer, jag måste säga att utrymmet är inte praktiskt.
Den byggdes inte för att vara praktisk.
Det är stort nog för det priset. Är grejerna med i priset?
Kassapparaten...
...rutschkanan. Trädet, planeterna.
Raketen. Dörren till rummen.
Jag hör av mig.
- Kom igen, Jack. Vi ska åka. - Du måste se detta.
Jag har inte tid för det, mamma har en massa andra fastigheter att se.
- Vi hör av oss. - Mamma, det är magi!
Jag är här för att ge dig ett bra erbjudande på affären.
Trots att jag har svårt för att erbjuda det riktiga priset plus att jag är nio-
-jag tror dock att du är intresserad på mitt erbjudande.
Det står att jag kan erbjuda en delbetalning på 1500 kronor i-
-tior, femmor, enkronor och en julklapps check från min mormor.
Sen är jag villig att betala med min veckopeng varje vecka.
Tänk på att min ålder är en fördel, för det betyder att jag har fler veckor-
-kvar i mitt liv, än den typiska köparen. Vilket betyder fler veckopengar.
- Varför gör du detta? - Jag vill börja jobba inom fastigheter.
Köpa ett par fastigheter, sätta min prägel på staden.
Det ända vi kan investera i är framtiden. Jag vill...
Sluta.
Jag vill inte att någon annan får affären.
Jag vill inte att den ska ändras.
- Jag kan slänga min hattsamling. - Släng inte din hattsamling.
Det måste finnas något.
Hon är på väg att göra ett fruktansvärt misstag.
Vi kan inte låta henne göra det.
Som min vän...
...hjälp mig.
Hej.
Vad hände här?
Jag tror inte att du skulle förstå.
Jag har en nyhet. Du har ett erbjudande på affären.
Det är ett bra erbjudande. Ett kontant erbjudande. Från damen tidigare idag.
Jag vet att det är sent, men kvinnan är väldigt aggressiv. Jag sa att du skulle-
-komma med ett svar imorgon.
Tycker du att jag ska ta det?
Min professionella åsikt är att det är ett unikt erbjudande och det är mer än-
-vad vi hade förväntat oss. Jag tror att du är en idiot om du inte tar det.
Men jag är inte här som en professionell...
...jag är här som din vän. Jag tycker du ska behålla affären.
Du tror inte äns på affären. Jag kan inte, jag vill men jag kan bara inte.
- Vad har du där? - Det är kuben, den ska hjälpa mig lösa-
-ett stort mysterium. - Det ser ut som ett block av trä.
- Det är det. - Ska du lösa ett mysterium-
-med ett block av trä? - Det är ett magiskt block av trä.
Det är ett block av trä, som i rätta händer kan visa ett stort under...
- ...som vi inte äns kan tänka oss. - Det är omöjligt.
Det är detta som du inte förstår. Det som du på nåt sätt har missat-
-varje minut av varje dag i varje hörn av den här affären,-
-det som hände var omöjligt. - Tror du verkligen på det?
- Att den här affären var magisk? - Du såg det aldrig.
Att det blocket av trä är mer än ett block av trä?
Jag tror på det med hela mitt hjärta.
Men sanningen är att det var bara herr Magorium som kunde göra det.
Det var hans affär, inte min. Det var snällt att du kom hit men det är försent.
Kan du säga det igen om att blocket inte är magiskt.
Den är magisk.
- Vad är för fel med dig? - Säg det igen att det är mer-
-än ett block av trä. - Det är absolut mer än ett block av trä.
Den rör sig iallafall.
Kom igen, du kan bättre än så.
Var inte rädd, om du trillar så plockar jag bara upp dig igen.
Inte en chans.
Detta kapitlet kallas.
Du måste se det för att förstå eller djävlas med mutanten.
Du måste vakna, din sömntuta. Det är människor här.
Jag är ledsen att jag väckte dig, men du har sovit länge nog.
- Vad här hänt med ditt huvud? - Det gör ont. Jag slog i det rätt hårt.
- Gjorde du? - Ja, hände nog när jag svimmade.
- När jag trillade. - Det såg inte jag.
- Jo, det gjorde du, igår kväll. - Jag gick hem igår.
Före det. När jag svimmade.
- Jag tror du är förvirrad. - Nej, jag svimmade.
- Det var efter att kuben flög. - Vilken kub?
- Kuben som du fick att flyga. - Det måste du ha drömt.
Jag lämnade dig här för att färdigställa fastighetspapprena. Du kanske blev trött.
Det gjorde jag inte. Jag svimmade efter att du fick kuben att flyga.
Det kvittar, jag ska sälja affären.
Erbjudandet. Vi ska skriva under nu på morgonen.
- Det kan du inte. - Varför inte det?
- Magiskt. - Tror du att affären är magisk.
- Ja, det gör jag. - Det är svårt att förstå.
Nej, det tror jag inte. Nu...
...tror jag att du kan göra det här till vad du vill.
- Det är du. Du är ett block av trä. - Är jag ett block av trä?
Ja, Mahoney, det är du. Vad du behöver tro på är inte kuben, affären eller mig.
Vad du behöver tro på är dig själv.
- Vad är det? - En gnistra.
Det är så Molly Mahoneys saga började.
Svensk text: Jonathan Texten hämtad från www.Undertexter.se