Vær så snill.
Det er kommet!
- Hva står på? - Jeg harfått studieplass.
- Jeg kan dra til Tübingen den fjerde. - Vi får vente og se.
- Hvorfor det? - Michaela, du vet hvordan det er.
Ja, jeg har mistet et skoleår og nå skal jeg studere.
Du fårta det rolig. Du kan gjøre et forsøk.
- Hva? - Vær nå fornuftig.
Vi har snakket om det hundre ganger. Hvordan vil gå med deg og det du har?
Mor. Jeg tar ikke tablettene på gøy. Jeg har vært fin et halvt år.
- Og hva sa legen? - Marianne, nå holder det.
Hva var det han sa?
- Legen sa at det kan skje igjen. - Så.
Og da sitter du der. I Tübingen.
- Skal vi avbestille studenthybelen? - Hvilken hybel?
Jeg tenkte at hun måtte ha et sted å bo hvis hun skulle studere.
- Har du leid en hybel? - Mor, jeg er 21 år.
- God dag. - God dag, hyggelig.
Hybelen er nede. Vær så god.
Så. Vær så god. Ditt nye hjem.
- Så stort og fint. - Ja.
Også så stille. Det bor over hundre kvinnelige studenter her.
De er alle ute på en så herlig kveld.
Hils alle fra meg.
Uff, der hadde jeg nesten kjørt av gårde.
Å, pappa.
Det er ikke så mye å snakke om, men en student trenger en skrivemaskin.
- Ha det bra. - Tusen takk for alt, pappa.
God morgen. Kan du bli stående et øyeblikk?
Sosialpedagogikken formidler verdier.
Dere må finne ut av dem selv, ellers kan dere ikke formidle dem videre.
Tror du at forbilder har en pedagogisk betydning?
- Jeg? - Ja, du.
- Jeg vet ikke. - Hva tror du?
På Gud.
Dere syns det er morsomt, ja. Hva tror dere på om jeg tør spørre?
Der ser dere. Det er det som er problemet.
- Hanna? - Vi gikk sammen på videregående.
Michaela.
- Hva gjør du her? - Ja, si det. Pedagogikk er enkelt.
Det er hovedfaget mitt. Hvor bor du?
- På studenthjemmet i Südstadt. - Jeg også.
Fint for deg.
- Nestekjærlighet? - Pedagogikk er jo så enkelt.
Hvor ble du av? Vi gikk parallelt til nest siste året, men så var du vekk.
- Jeg utsatte ett år. - Hvorfor?
- Hei. - Hei.
- Jeg har ikke noe å svømme i. - Ikke jeg heller.
Kom igjen, det er ikke kaldt! Tror du at jeg lyver?
Kom, da!
Nå skal det dukkes!
- Amen. - Amen.
Vis meg det en gang til.
- Jeg vil også ha et sånt. - Nå bryter det løs.
Den første uken var bra. Vi hadde prøve. Jeg tror det gikk bra.
- Jeg traff Hanna lmhof. - Så hun studerer også?
- Hos faren. - Det har ingenting med Hanna å gjøre.
Derfor er du så sen. Det var ikke derfor vi sendte deg til Tübingen
- Jeg ville dit. - Kan vi spise i fred?
Tydeligvis ikke.
Du jomfru profetisk være lovet
Maria vi kaller på deg
Du sitter på vishetens trone
Maria vi kaller på deg
Guds moder Vi kaller på deg
Trærne ser annerledes ut. Grønne. Høye, med greinene.
- Fint at du har tid til å være med. - Jeg gikk glipp av en tur.
Nå kan du be.
- Se, noen hartatt noe der. - Ja.
Alt ser så gammelt ut her.
- Luigan... Luigina. - Guiseppe.
Små engler med roser.
Så trist hun ser ut. Kransen...
Hva ba du den hellige Katharina om?
- Det snakker man med den hellige om. - Mener du at hun svarer?
Ja. Da må du lytte nøye. Hun gjør seg bemerket på en eller annen måte.
Så føler du henne. Merket du det ikke?
Takk.
Her. Jeg gikk i forbønn for deg og ba Gud holde et øye med deg.
Det erfint. Takk. Jeg vil ikke skuffe...
- Vi lar det ligge. - Kan vi ikke...
Hold opp, er du snill.
Se, jeg fikk en rosenkrans.
Michaela. Michaela. Hva gjør du her?
Pappa. Jeg vet ikke. Det var...
- Hva? - Jeg hørte stemmer.
- Det var... - Sett deg.
Vær glad for at jeg våknet og ikke mor. Da hadde vi fått problemer.
- Kom, vi går opp før de andre våkner. - Jeg er lei for det.
- Nå klipper jeg. - Er du sikker?
Det kan ikke bli verre enn nå.
Eller?
- Hei. En. - Ha det gøy.
Hei!
ØI, brus, cola?
- Vil dere ha en øl? - Ja, takk.
Jeg vil heller ha en brus, takk.
- Skål. - Skål.
- Hvor lenge har du vært i Tübingen? - Det er mitt første semester.
- Hva studerer du? - Jeg vil bli lærer.
- Og du? - Kjemi.
- Liker du det? - Vel.
Jeg skal overta fars firma som lager tilsetningsstoffer i matvarer.
Skal vi gå ned i baren? De selger Schmalzbrot.
Skal jeg gjøre det?
Unnskyld.
Nå vil jeg gjerne danse.
Stå opp! Vi erfor sent ute. Og du vekket meg ikke.
Din luring...
Michaela. Michaela. Pokker. Våkne.
Michaela. Hei.
Hei, kom ut derfra. Kom.
- Her. - Takk.
Hvorfor sa du ikke noe? Epilepsi. Derfor utsatte du et år på skolen.
- Jeg er så lei av det, Hanna. - Har du ingen lege?
Hold opp. Du aner ikke hvor mange leger jeg har vært hos.
Jeg vet det ikke selv engang. Utelukkelsesdiagnose.
De prøver ut noe og ser om det virker.
Så får du stadig nye tabletter og så nye mot bivirkningene.
Aksepter at du er syk. Det kan være livsfarlig. Hemmeligholdelse er dumt!
- Jeg skammet meg. - Du kunne ha sagt det til meg.
Lov at du ikke forteller foreldrene mine om at jeg brøt sammen.
Hvis jeg skal holde munn, må du love meg å gå til legen.
Michaela. Midt i uken? Det var en overraskelse.
Har du litt tid til meg?
Peppermynte?
- Er du blitt stum? - Du mener nok at jeg er gal.
Hvis det er noe, så må du være så snill og si det.
I St. Carlo...
Jeg våknet om natten og klarte ikke å berøre rosenkransen.
Jeg prøvde, men det var noe som holdt meg igjen. Som om jeg ikke var meg.
Det har skjedd en gang til. I natt.
Da var det forvridde fjes og stemmer som ropte at jeg var uren.
Du aner ikke hva jeg må holde ut.
De kommer helt plutselig. De er overalt. Jeg vil bare gjemme meg.
Det nytter ikke. De skriker bare videre.
Skriker de at du er uren og ikke får berøre rosenkransen?
- Ikke vær sånn. - Har du den med deg?
- Det er en suvenirfra en butikk. - Hvorfor tror du meg ikke?
Hører du hva du sier selv? Forvridde fjes, stemmer...
Hva snakker du om egentlig? Djevelen?
Vi tror selvsagt på ham, på Gud også. Men det er bare bilder, eksempler.
Vi skal orientere oss etter dem. Du må ikke ta dem bokstavelig.
- Men Landauer... - Det er bare dum innbilning!
Det er noe du burde fortelle til psykologen.
Du er så sint fordi du blir redd. Du vet at jeg ikke finner på dette.
Du har nettopp startet på studiet. Endelig er du ute av redet.
Hva er det du går deg vill i? Gå din vei.
Hvilken vei da? Hvor går den veien når man ser sånt?
Jeg trodde at du kunne hjelpe meg.
Sett deg foran.
- Det skjer så mye. Jeg vet ikke... - Trenger du mertid?
Jeg syntes også at de første ukene hjemmefra var merkelige.
Jeg skjønner.
Stefan. Lov meg at du alltid vil være sammen med meg.
- Selvfølgelig. - Kyss meg.
- Vil du ha det skriftlig? - Hold opp.
Nei.
Kline og så stikke av. Det kan man bare gjøre med en som Stefan.
- Skal vi ikke lese? - Dagen er nesten over.
Jeg bryr meg ikke om å strebe. Jeg tar bare semesteret om igjen.
- Hvordan vet du at du kan gjøre det? - Selvfølgelig kan jeg gjøre det.
Her. Du må ikke lese den, men kanskje du forstår mer.
Det er den hellige Katharina fra Biasca. Hun ble 33 år.
- Og så? - Det handler om at hun-
- etter hvert oppnådde mye godt. Det spiller ingen rolle at hun var nonne.
Hun var syk, kom fra fattige kår og avverget en krig. 33 år gammel.
Her står det at Gud dikterte henne.
Hun sto imot djevelens hjemsøking. Hun fant forløsning i døden.
- Og så videre. Bla, bla, bla. - Du vil ikke forstå meg.
Jeg har mistet ett år. Tiden du har, er en gave.
Sånn. Her er de neste timene dine. Neste tirsdag tar vi røntgenbilder.
Er det kaldt? Lukk øynene.
Michaela. Vi var i byen og ville stikke innom.
- Å. Litt av et sammentreff. - Jeg glemmer ikke historien din.
Jeg har fortalt det til Borchert som var vikarprest i menigheten vår.
God dag.
- Det var vondt at du ikke trodde meg. - Jeg vil hjelpe, men gå til legen.
Så, er du tilfreds? Tre timeavtaler. Det er ikke verst.
Vil du også si at jeg erfullstendig gal?
Jeg tror at man alltid kan snakke med en sjelesørger.
- Landauer gir ikke inntrykk av det. - Jeg kjenner menigheten deres godt.
Jeg husker at du holdt fine prekener.
- Jeg måtte velsigne en ku en gang. - Gjorde du det?
Det er mer Gerhards avdeling, enkel tro.
Gud erforsikring mot dårlige tider. God avling og blomstrende forretning.
Ja, sånn erfolkene der.
Jeg spør meg om en god avling er et bevis på Guds eksistens.
Eller at man blir syk. Man må skille mellom spirituell nød og overtro.
Det jeg opplevde, er sant. Jeg vet ikke om tabletter hjelper mot det.
Ofte opplever jeg at vitenskapelige forklaringer ikke passer på alt.
Hva skal vitenskapen gjøre når mennesker opplever ekte nød?
Er det ikke Gud vi ber til og som hjelper?
Ja. Jeg forstår ikke så mye av sånt. Jeg kan bare si hva jeg føler.
Hvorfor skal jeg sette spørsmålstegn ved det som skjedde med deg?
Fordi det kanskje er galskap og fordi jeg er syk.
Verden gjør sjelen syk. Den gjør meg nesten fortvilet.
Jeg forlanger ikke så mye. Jeg vil være her og leve livet mitt.
Det føles som om jeg mister fotfestet og...
Min tro gir meg trøst. Din tro er sterkere enn det som skjer med deg.
- Men jeg er redd. - Guds hånd er sterk.
Den kan beskytte oss. Vi er nær Gud i bønnen.
Skal vi be?
Hellige Ånd, fyll mitt hjerte.
Trekk det til deg med din kraft, gi meg Guds kjærlighet og gudfryktighet.
Kristus. Beskytt meg mot alle vonde tanker.
Varm meg med din mykeste kjærlighet som vil lette mine laster.
Hjelp meg med alle mine oppgaver.
Kristi kjærlighet. Kristi kjærlighet.
Amen.
Sånn ser det altså ut når man ikke er helt rett.
Er dette tablettene? Så små de er.
De sier at med en tablett per dag, unngår jeg anfall i ett år.
Grand Mal epilepsi. Det høres ut som fransk ost.
Kan du holde munn litt? Skriften din er vanskelig nok.
Ja. Det er bra. Bravo.
Supert. Hvis du syns det er bra, holder det nok for Schneider også.
Det passer forresten til temaet: Ta tak i livet.
- Jeg har søkt om praksis i Hamburg. - Ja?
- Jeg fikk jobben. - Nei.
Jo.
På et barnehjem. En slags ferieavløser like etter jul.
- Så raskt? - Det er bare fire uker.
Dessuten har du kjæresten din. Hvor er han egentlig?
Det er nok mammas elskling.
- Å, har jeg gått feil? - Nei, nei.
- Hva gjør du her? - Vi hører aldri fra deg.
- Hva er det dere feirer? - Michaela hjalp meg med en oppgave.
- Hanna. - Hei.
- Jeg kjennerfaren din. - Jeg går nå. Adjø.
Ha det, Hanna. Vi ses senere.
Kom inn.
- Du er blitt så tynn. - Jeg har kanskje vokst litt.
Jeg sa ikke til mor at jeg dro hit. Hun hadde akkurat roet seg.
Her. Det kom i begynnelsen av uken.
Du er forsikret gjennom meg. Herregud, det som står der...
Det er ikke noe nytt. Jeg trenger en lege i Tübingen.
Det lyder annerledes. Det virker som om det er blitt verre.
Her står det...
At du må oppsøke en psykiater for å utelukke en psykogen psykose.
- Ikke gjør det. Har du vært der? - Nei, ikke ennå.
Prøv å forstå. I alle år var du på sykehus på grunn av epilepsi.
- Hva skal jeg tenke om det? - Hva tenker du?
Jeg ser jo at det går bra med deg. Men...
Husker du at du sa: "Går du til legene, er du fortapt."
- Vi er alle i Guds hender, pappa. - Barnet mitt.
Det er så godt at du ertil.
God jul.
Til dem som har bestemt seg for å bli lærere, har jeg en liten oppgave.
Frist 15. januar. Opplev hvordan det er å jobbe mens andre har ferie.
- God jul. - God jul.
- Ha det. - Ha det.
Så herlig at du er her.
- Michaela. - Hallo.
Pass på, du blir skitten.
Se.
Syns du at det passer til deg? Maten er straks klar. Pakker du ut?
- Den har jeg malt til deg. - Min Helga.
Det er nydelig.
- "Syns du at det passertil deg?" - "Syns du at det passertil deg?"
- Ikke vær så frekk. - Ikke vær så frekk.
Bare vent. Din lille kilne frekkas!
- Kjøpte du dem på grunn av kjæresten? - Hvem har sagt at jeg har det?
Du har en kjæreste. Bare innrøm det.
- Gjem dem under sengen. Jeg gjør det. - Hva har du som må gjemmes?
- Michaela, Helga. Nå er det mat! - Ikke ett ord om kjæresten.
Glade jul Hellige jul
Engler daler
Ned i skjul
En fløyte! Tusen takk.
- Det var nydelig. - Har du laget det selv?
- Hva er det for noe? - Barbermaskin.
Helt moderne.
Michaela.
- Den erfra Tübingen. - Nei, men...
Ekte skinn. Takk.
- Hva er det for noe? - Den kom i posten.
- Jaså. - Julenissen kom med den.
- Hva er det? - En liten sau.
Å, så søt den er.
- Au, er du sprø? - Hva er det?
- Slipp meg! - Hvor er tingene mine?
- Jeg har ikke gjort noe! - Det er julaften. Slutt!
- Si hvor tingene mine er! - Hvilke saker?
Der de hører hjemme.
- Hvorfor gjorde du det? - Ta på deg kåpen.
- I søppelet! - Du er en Klingler. Ikke glem det.
- Hva har det med det å gjøre? - At du ser ut som en flyktning.
Er alle blitt helt gale? Vi må dra nå.
- Har du en gang tenkt på hva jeg vil? - Ta deg sammen!
Hvor lenge?
La meg være!
Hilset være Maria Full av nåde
- Michaela. - Pappa!
- Michaela! - Pappa!
Herregud. Barnet mitt. Tablettene!
Jeg får ikke lov til å be mer. Jeg får ikke lov til å be mer.
- God dag. - Michaela.
- Beklager at jeg forstyrrer. - Kom inn.
- Det er så stille her. - I går kveld under messen...
Det var knapt femti sjeler, men jeg ba for deg.
Det nyttet ikke noe særlig.
Samme hva jeg gjør, så blir det feil. Jeg prøver å be.
Jeg prøver å være en flink student.
Men de tar meg igjen. Jeg har til og med revet i stykker rosenkransen.
Langsomt forstår jeg hva Katharina mente med helvetets kvaler.
Den hellige Katharina. Hun måtte holde ut grusomme prøvelser.
Men hun holdt kontakten med Gud og ble til slutt en utvalgt.
Kanskje Gud har latt meg i stikken. Jeg er likegyldig for ham.
Herren døde for oss på korset. Det gjelderfor alle, også for deg.
Men vi lever i en tid der onde krefter forøker å ta overhånd.
Hvorfor jeg? Jeg gjør jo ingenting.
Jeg studerer, jeg gjør alt rett. Og Gud sender demoner.
Fordi du er et spesielt menneske. Du er følsom for den gudløse verden.
- La oss be. Det gjorde godt sist. - Jeg vil ikke be!
Det hjelper ikke å be! De kommer når jeg vil be.
Hvorfortillater ikke Gud at jeg er lykkelig? Straffes jeg?
Gud straffer ikke, han tester dem han elsker høyest.
Jeg kan se mye som prøvelser, ellers ville det ha vært fortvilende.
Du sitter bare der og prater.
Du sitter og snakker om hvorfjern Gud er og hvor gudløs verden er.
Hvis bønnene gir deg kraft, hvorfor klager du? Hvorfor gjør du ikke noe?
Adjø.
Fortell hvem det var og hvorfor jeg må kjøre deg hit første juledag.
Hva mer forlanger du av oss?
- Må vi la deg dra sånn til Tübingen? - Jeg glemte tablettene en gang.
Jeg klarer snart ikke mer. Jeg orker det ikke.
Vet du hvor vanskelig det er å dekke deg? Din mor lager et helvete.
Hun er redd for hva som skal skje med deg.
Kjør.
Vær så snill.
Ha det, vennen. Pass godt på deg selv.
Vi ses snart.
Hanna?
Hanna.
Far har begynt å drikke igjen.
- Jeg trenger også en øl. - Tull.
- Dessuten er alt stengt. Det er jul. - Halleluja.
Jeg er så glad for at det er over.
I morgen tidlig går jeg på toget og åtte timer senere er jeg i Hamburg.
Jeg burde ha gjort det tidligere. Lagt alt bak meg.
- Kan du ikke utsette det? - Du sa at jeg måtte styre livet mitt.
Jeg vet ikke hva det er lenger. Livet mitt.
- Jeg hører stemmer, Hanna. - Hva?
Du kan ikke forestille deg hvordan det er. Jeg har ingen kontroll.
Jeg føler at alt renner ut mellom fingrene mine. De suger energien min.
- Hva er det du snakker om? - Du får ikke dra nå.
Jeg vet ikke hva som kommer til å skje. Jeg er redd.
Du burde ikke drikke så mye når du tar medisiner.
Michaela, kanskje du skulle gå til en psykiater.
Herregud. Vent litt! Michaela!
Du kan ikke si sånt og bare stikke! Og jeg som drartil Hamburg!
- Jeg tror alt du sier. Tro meg. - Stikk og ta med deg psyko-legen din!
Det var en overraskelse.
Jeg har lengtet etter deg.
- Du har drukket. - Virkningen går over.
Enda en gang.
Gjør det.
- Jeg må dra. - La oss gjøre noe sammen.
Vi kan dra bort. Når semesteret starter, har vi ikke tid.
Stefan, jeg må skrive oppgaven. Den er viktig.
Det erferie. Hva med nyttårsaften?
- Jeg vet ikke ennå. - Ha det.
La meg i det minste få til denne drittoppgaven!
Vær så snill!
- Hallo. - Stefan?
- Fikk du tak i fargebånd? - Ja.
Hvor er det? Er det dette?
- Du må skrive, jeg dikterer. - Du kan levere neste semester.
- Nei. - De vil ikke straffe deg.
Det handler ikke om det. Kom, jeg harforberedt alt.
Vi starter fra begynnelsen.
...utmerker oppdragelsen i hjemmet seg. Punktum.
Familievern, komma, ekteskaps-, bindestrek og mødrerådgivning.
Hjelp til betinget dømte, komma, som man finner på rom 112...
La meg.
- Var det feil? - Du gjør ingenting feil.
Hvem skal ha beste karakter?
Hadde jeg visst det, ville jeg ha studert sosialpedagogikk.
Stefan.
Er den ferdig?
- Det må feires. Jeg bortfører deg. - Jeg er helt gåen etter to dager.
- Jeg kunne ha tenkt meg å sove. - Jeg har sovet.
Du ser ikke sånn ut. Jeg går og dusjer. Jeg er straks tilbake.
Michaela!
Stefan!
Du kan ikke bare stikke av!
Jeg orker ikke å ha det sånn som vi har hatt det i det siste,
Å få ferdig oppgaven, er et tegn på at jeg klarer studiet.
Du er i første semester. Du sliter deg ut om du fortsetter sånn.
Det er kanskje for mye for deg som du sa.
Fortell hva som er i veien.
Jeg kan ikke.
Jeg drar hjem.
Michaela.
- Michaela. Vi har møttes og snakket. - Ja?
Vi harforskjellige meninger. Skal vi snakkes på rommet ditt?
Hvordan det? Vi kan vel snakke her. Det virker så offisielt.
Jeg tenkte at vi skulle be sammen.
Det viktigste er at vi ser at det går bedre med deg.
- Ja, det går bedre med meg. - Vi må ikke be hvis du ikke vil.
Hva slags prest er du? "Vi må ikke be"? Hvorfor kommer du hit?
Nå holder du opp.
Ja. Jeg må levere oppgaven min.
- Som du oppfører deg! - Jeg besto prøven.
Jeg, Herre, søkertilflukt hos deg. La meg aldri nøle.
- Ikke provoser dem! De er stille nå. - Vend deg til...
De lot meg skrive oppgaven. Kanskje de er borte.
Hun kan ikke be mer. Det er noe i det han sier.
- Unnskyld, jeg vil ikke skremme dere. - Forstyrr dem ikke med teoriene dine!
Vi hadde kunnet gjøre noe tidligere. Hun trenger vår, ikke legenes hjelp!
Du må bevise at hun er besatt. Vet du hva det betyr?
- Djevleutdrivelse. - Hvor mange bevis trenger du?
- Biskopen har fått søknaden min. - Hva?
- Michaela, det Borchert sier... - Nå er det slutt med tøyset!
Michaela. Michaela. Si det.
Si at det går bra med deg. At du har studert. At det er mye å gjøre.
Og at du tar tablettene dine og at dette ertullprat!
- At du ertrøtt og må sove ut. - Det er som du sier.
- Sånn. Sånn er det. - Det er som du sier, vær så snill.
Da har vi ikke noe å tape her.
Michaela. Jeg ville ikke skremme deg. Jeg ville hjelpe deg.
- Hvorfor har du ikke hørt av deg? - Vil du ha noe å drikke?
- Hvordan var det? - Ok.
- Har det det hendt noe med Michaela? - Hvordan det?
Se på henne. Dessuten har hun gått mye ned i vekt. Bli med meg.
Jeg vet ikke hva som er i veien med henne.
Jeg tror det er slutt. Jeg klarer det ikke mer.
- Dette handler om noe helt annet. - Om hva da?
At hun drarfra universitetet og havner i psykiatrien.
Har hun ikke fortalt deg det?
- Du var ikke hos legen, eller? - Hvordan det?
Jeg blir gjerne med hvis du ikke vil gå alene.
Jeg vil dra til St. Carlo og den hellige Katharina og be om forbønn.
Hold opp med dine forbannede hellige! Vil du ende som henne?
Michaela. Jeg venter ikke på den dagen når jeg finner deg igjen.
Stefan. Skal vi reise bort sammen? Du vil jo også det.
- Hvorfor må Hanna si hva som er galt? - Ikke gjør det. Drar vi til Italia?
Sånn som det ser ut nå, er det nok ingen god idé.
- Du ville jo være sammen med meg. - Michaela. Ta det rolig.
- Hva har du fortalt ham om meg? - Ingenting.
- Hva har du fortalt ham? - Michaela. Hold opp!
Jeg ringer sykehuset. Blir du her imens?
- Hva er det? - Du må spise litt.
Jeg vil ikke på sykehuset.
Lov meg at du ikke tar meg med på sykehuset.
- De kan hjelpe deg. - Hvordan?
Jeg kan ikke berøre korset lenger. Forstår du det?
Jeg kan ikke berøre det lenger. Se.
Så du det?
Kom.
Kan du ta den, er du snill?
Jeg skal hjelpe deg.
- Jeg kjører henne ikke til galehuset! - Stefan.
Herr Klingler. Du må hjelpe meg. Michaela. Hun har sovnet.
Hva?
Karl?
Hun var veldig urolig i natt. Hun våkner sikkert snart.
- Er Ela her? - Gå på rommet ditt.
Hørte du ikke hva jeg sa?
Dere har vel en lege hun kjenner. Vi ville ikke kjøre henne på sykehuset.
Legen ja.
Her står det at hun hører hjemme på sykehus fordi hun ikke er helt rett.
- Hva er det? - Jeg skulle ha gjort noe tidligere.
- Det fins nok et bra sykehus. - Nei. Michaela vet det best selv.
Det hjelper ikke. Men nå må vi vel gjøre det.
- Hvorfor sa du ingenting? - Jeg ville gi henne en sjanse.
- Jeg drar ikke på sykehuset. - Bli sittende.
- De finner ingenting galt med meg. - Spis.
Du visste det. Du så hva som skjedde i St. Carlo. Innrøm det!
- Nå går du opp og sover! - Visst pokker.
- Kom. - La meg være, jeg kan stå.
Så, gå.
Åpne med en gang!
Lag noe ordentlig mat til meg! Jeg får bare denne dritten her!
- Åpne med en gang! - Jeg skal ikke på noe sykehus!
Karl, hun skader seg.
Du hører hjemme på et sykehus.
Be med henne. Kanskje det hjelper.
- Fader vår. Du som er i himmelen - Fader vår. Du som er i himmelen
La ditt navn holdes hellig La ditt rike komme. La din vilje skje
På jorden som i himmelen...
Nå, hvordan ble det med sykehuset? Var det alt du kunne stille opp med?
Nå kommer du, ja.
Nettopp. Akkurat. Rydd opp i grisehuset. Ditt grisehus.
Du skal ikke på noe sykehus. Du blir hjemme.
Ikke lyv for meg.
Verken tabletter eller noe annet nytter. Overhodet ikke.
- Jeg ser at du ikke er deg selv. - Din skitne, løgnaktige sugge.
La meg være i fred. La meg være i fred.
Michaela.
Hold munn. Hold munn. Gå vekk med bønnene dine.
Dette er ikke deg, Michaela. Du behersker ikke deg selv lenger.
Foreldren dine er der ute. Hvor mye mer vil du såre dem?
Husker du da du sa at dette er en prøve?
Vi vil hjelpe deg til å komme igjennom dette.
Gerhard, kan du hjelpe meg? For jentas skyld. Kom.
- La meg være! - Michaela!
Vær så snill!
Dette er ikke du, Michaela!
La oss be sammen. Kom.
Hellige Ånd. Hellige Ånd Kom i mitt hjerte.
Trekk det til deg ved din kraft. Gi meg Guds kjærlighet og gudfryktighet.
Kristus, fri meg fra alle vonde tanker.
Gi at det blir lett. Hellige far og herre.
Hjelp meg med alle mine oppgaver. Kristi kjærlighet.
- Mamma, jeg er så lei for det. - Det er jeg også.
Få dem til å forsvinne, vær så snill.
Jeg besverger deg ved Guds nåde. Ved de levende og dødes dommer.
Ved din skaper av jorden, ved Jesus som har makten.
- Si hvem som har besatt deg. - Nei, jeg sier det ikke!
- Si det i Guds moders navn. Si det! - Nei!
- Si det i Guds moders navn! - Nei!
- Si hvem du er besatt av! - Nei!
Si det. Si det til meg!
Sånn.
- Jeg er lei for alt bryet, mamma. - Sov nå.
Ja.
Snart blir alt bra igjen.
Hils Hanna. Hun skal ikke bekymre seg.
Ja.
Michaela.
De svikter meg ikke.
Demonene vil forsvinne, ikke sant?
Ja.
Hvis ikke, kan vi valfarte til den hellige Katharina.
Se på hennes eksempel. Hun holdt ut kvalene.
- Men det sluttet aldri for henne. - Hos henne var det en botsbesettelse.
Hun led for et høyere formål.
- En martyr. - Ja.
Ja, men det skal du ikke tenke på.
- Jeg får vel snakke med henne litt! - Jeg sa jo at hun sover.
- Jeg skriker! La meg få komme inn! - La henne få komme inn.
Presten sier at det er en slags krisetilstand.
Noen ganger halvsover hun. Det er et tegn på at hun er besatt.
- Michaela. - Kanskje hun våkner.
Presten kommer klokken halv fem.
Michaela.
Hvor i all verden kommer du fra?
Hvordan går det i Tübingen?
lkke så bra uten deg.
Hva er klokken? Kommer Borchert snart?
Jeg vil gjerne gå ut litt med deg. Bare oss to.
Vi går og får oss litt frisk luft.
- Hva er det? Hvor skal du? - Vi tar en kort tur, vi tar bilen.
Jeg blir ikke lenge.
- Har du vært her før? - Nei. Det er nydelig her.
Det ser ut som et lappeteppe.
- Går det bra? - Ja.
Jeg har vært her ofte.
Du vil ikke at jeg skal ta deg med bort?
Tübingen, vi. Det er det samme.
Bare galskapen din her. Hvor langt skal det gå?
- Til de er ute. - Hold nå opp.
De går ikke ut. Det er ikke noe inne i deg. Bare du.
Det er bare du.
Hvis de vil drive ut deg, når slutter det da?
- Ta meg med hjem igjen. - Nei.
Det er en mening med dette.
Jeg liderfor noe godt, for noe som er høyere.
Som den hellige Katharina.
Hva er vitsen med det? Hører du ikke at dette ikke er deg?
Du kan ikke bestemme hva Gud har bestemt for deg.
Jeg må gå min egen vei. Kan du kjøre meg tilbake?
Etter en serie med flere djevleutdrivelser-
- dør Michaela Klingler av avkreftelse hjemme hos sine foreldre.
Tekst: Bente Eie PrimeText International AB, 2006
www.primetext.tv
I en småby ved Tübingen i begynnelsen av 70-årene
Jeg har fått studieplass. Jeg kan dra til Tübingen den fjerde.
God morgen!
Hvordan skal det gå med deg og det du har?
Jeg tar ikke tabletten på gøy. Jeg har vært fin i et halvt år.
- Skål. - Skål.
Jeg hører stemmer. Jeg har ikke kontroll.
Michaela.
Hva snakker du om? Djevelen?
- Lov at vi alltid skal være sammen. - Ja.
- Si hvem som har besatt deg. - Nei, jeg sier det ikke!
- Si det i Guds moders navn! - Nei!
Denne filmen er fritt fortalt etter en sann historie