Snälla.
Det har kommit!
- Vad står på? - Antagningsbeskedet.
- Jag kan åka till Tübingen den 4. - Vi får se hur det blir.
- Varför det? - Du vet hur det är, Michaela.
Jag harförlorat ett skolår och nu ska jag studera.
Du måste ta det lugnt. Du kanske kan prova på först.
- Va? - Var lite förnuftig nu.
Vi har pratat om det hundra gånger. Hur skulle det gå med det du har?
Jag tar inte tabletterna för nöjes skull. Det har gått bra i ett halvår.
- Vad har läkaren sagt? - Nu räcker det, Marianne.
Vad har han sagt?
- Att det kan hända igen. - Just det.
Och då sitter du där i Tübingen.
- Ska vi tacka nej till studentrummet? - Vilket studentrum?
Jag tänkte att hon måste ha någonstans att bo om hon ska studera.
- Har du hyrt ett rum åt henne? - Jag är faktiskt 21 år!
- God dag. - God dag, angenämt.
Rummet ligger en trappa ned. Varsågoda.
Varsågod. Ditt nya hem.
- Så stort och fint. - Ja.
- Och så lugnt. - Det bor över hundra studentskor här.
Alla är ute en så här vacker kväll.
Hälsa alla från mig.
Nu höll jag på att glömma en sak.
Åh, pappa!
Det är inte mycket, men en student behöver en skrivmaskin.
- Sköt om dig. - Tack för allt, pappa.
God morgon. Kan ni stå kvar ett ögonblick?
Socialpedagogik handlar om att förmedla värderingar.
De måste komma från er själva annars kan ni inte förmedla dem.
Tror ni att förebilder har en pedagogisk betydelse?
- Jag? - Ja, ni.
- Jag vet inte. - Vad tror ni?
På Gud.
Ni skrattar... - Vad tror ni på om jag får fråga?
Där ser ni. Det är det som är problemet.
Hanna? Vi gick gymnasiet tillsammans. Michaela.
- Vad gör du här? - Säg det. Pedagogik är lätta poäng.
- Det är mitt huvudämne. Var bor du? - På studenthem i södra stan.
- Jag också. - Kul för dig.
- Älska din nästa, eller? - Pedagogik är ju så lätta poäng.
Var blev du av? Vi gick i parallell- klass, men plötsligt försvann du.
- Jag tog ett sabbatsår. - Varför det?
- Hej. - Hej.
- Jag har inga badkläder. - Inte jag heller.
Hoppa i, det är inte kallt! Tror du att jag ljuger?
Kom nu!
Nu ska du döpas!
- Amen. - Amen.
Visa mig en gång till.
- Jag vill också ha ett sånt. - At nu!
Den första veckan var bra. Vi hade tenta. Jag tror att det gick bra.
- Jag träffade Hanna lmhof. - Så hon studerar också?
- Med den pappa... - Det har inget med Hanna att göra.
Inte undra på att du var sen. Det var inte därför vi skickade dit dig.
- Jag ville dit. - Kan vi äta i lugn och ro?
Tydligen inte.
Du jungfru förkunnad av profeter
Maria vi kallar på dig
Du som är Vishetens tron
Maria vi kallar på dig
Guds moder Vi kallar på dig
Träden ser så annorlunda ut - så gröna. Höga, med grenar...
Så bra att du kunde följa med på vallfärden.
Har jag någonsin missat en?
Nu kan du be.
- Där har visst någon stulit något. - Ja.
Allt ser så gammalt ut här.
- Luigan... Luigina. - Giuseppe.
Små änglar och rosor.
Så ledsen hon ser ut.
Vad bad du den heliga Katarina om?
- Det pratar man bara med henne om. - Tror du att hon svarar?
Du måste lyssna noga. Hon ger dig ett tecken.
Sen känner du henne. Märkte du inte det?
Tack.
Här. Jag bad en förbön om att Gud skulle se efter dig.
Det är jättefint. Jag ska inte göra er besvikna.
Vi talar inte mer om saken. Sluta nu.
Jag fick ett radband.
Michaela? Michaela? Varför ligger du här?
Pappa... Jag vet inte. Det var...
- Vad säger du? - Jag hörde röster, och sen...
Sätt dig.
Du ska vara glad att det var jag som vaknade och inte din mor.
- Vi går upp innan de andra vaknar. - Förlåt mig.
- Nu klipper jag. - Ar du säker?
Det kan i alla fall inte bli värre.
Eller?
Hej. En, tack.
Ha det så trevligt.
Hej!
ÖI, läsk, cola?
- ÖI? - Tack.
Jag vill hellre ha en läsk.
- Skål. - Skål.
- Hur länge har du varit i Tübingen? - Det är min första termin.
- Vad pluggar du? - Jag ska bli lärare.
- Och du? - Kemi.
- Är det roligt? - För all del.
Jag ska ta över pappas företag som framställer livsmedelstillsatser.
Jag måste gå dit ned och sälja smörgåsar.
Ska jag skära?
Ursäkta.
Nu vill jag gärna dansa.
Upp med dig! Vi är försenade. Nåde dig om du har stuckit.
Din luring...
Michaela? Michaela? Helvete, vakna!
Michaela... Hallå?
Kom ut därifrån.
- Här. - Tack.
Varför sa du inget? Epilepsi... Det var därför du gjorde ett uppehåll.
- Jag är så less på det. - Har du ingen läkare här?
Vet du hur många läkare jag har varit hos?
De har aldrig någon aning. Uteslutningsdiagnos...
De provar något och ser om det verkar.
Jag får ständigt nya tabletter, och så nya mot biverkningarna.
Du måste acceptera att du är sjuk. Det kan ju vara livsfarligt!
- Jag skäms för det. - Du kunde ha sagt det till mig.
Lova att du inte berättar för mina föräldrar att jag bröt ihop.
I så fall måste du lova mig att gå till läkaren.
Michaela? Mitt i veckan... Det var en överraskning.
Har ni tid att prata lite?
Pepparmynta?
- Har du tappat talförmågan? - Ni tror bara att jag är galen.
Om du vill att jag ska förstå, så måste du säga vad det är.
I San Carlo...
Jag vaknade på natten och kunde inte ta i radbandet.
Jag försökte, men något hindrade mig. Som om jag inte var mig själv.
Det hände igen i natt.
Jag såg förvridna ansikten och hörde röster som skrek att jag var oren.
Ni anar inte vad jag måste utstå.
De kommer plötsligt. De är överallt.
Jag blundar och försöker gömma mig, men ingenting hjälper.
Skriker de att du är oren och att du inte får röra radbandet?
- Gör inte narr av mig. - Har du det med dig?
- Det är en souvenirfrån en butik. - Varförtror ni inte på mig?
Du hör väl vad du själv säger? Förvridna ansikten, röster...
Vad pratar du om egentligen? Djävulen?
Vi tror givetvis på honom och Gud, men de är bara symboler-
- som vi ska orientera oss mot. Ta det inte bokstavligt.
- Men fader Landauer... - Det är bara strunt! Ren inbillning!
Det är något du borde berätta för psykologen.
Ni är arg för att ni blir skrämd. Ni vet att jag inte bara hittar på.
Du har nyligen börjat studera. Antligen har du lämnat boet.
Vad har det tagit åt dig? Gå din väg!
Vilken väg? Vart leder den när man ser det jag ser?
Jag trodde att ni kunde hjälpa mig.
- Det händer så mycket just nu. - Behöver du mer tid?
Jag tyckte också att det kändes konstigt att flytta hemifrån.
Jag förstår.
Stefan...
- Lova att du alltid finns hos mig. - Självklart.
Kyss mig.
- Vill du ha det skriftligt? - Sluta!
Hångla och sen sticka... Det kan man bara göra med en som Stefan.
- Skulle vi inte plugga? - Dagen är ändå redan körd.
Jag är inte ute efter en guldstjärna. Jag kan gå om terminen.
- Hur vet du det? - Det är klart att jag kan göra det.
Här... Du måste inte läsa den, men den kanske får dig att förstå.
Det är den heliga Katarina från Biasca. Hon blev 33 år.
- Och? - Hon hann uträtta mycket gott ändå.
Det spelar ingen roll att hon var nunna.
Hon var sjuk, kom från fattiga förhållanden och avstyrde ett krig.
Det står att Gud dikterade.
Hon stod emot demonerna och fann befrielse i döden.
- Och så vidare, och så vidare... - Du vill visst inte förstå.
Jag har förlorat ett helt år. Tiden du har är en gåva.
Här är dina kommande tider.
Nästa tisdag tar vi röntgenbilder.
Fryser du?
Blunda nu.
- Michaela! Vi hade vägarna förbi. - Vilket sammanträffande.
Jag hartänkt på det du berättade.
Jag har pratat med fader Borchert. Han var kaplan i vårförsamling.
God dag. - Det sårar mig att ni inte tror på mig.
Jag vill dig bara väl när jag säger att du borde uppsöka läkare.
Är ni nöjd nu? Tre besök bokade.
Ska ni också säga att jag är fullständigt galen?
Man kan alltid prata med en själasörjare.
- Landauer ger inte det intrycket. - Jag kännertill församlingen väl.
Jag minns era fina predikningar.
- Jag skulle välsigna en ko en gång. - Gjorde ni det?
Det är mer Gerhards avdelning, simpel tro.
Gud som försäkring mot dåliga tider.
- God skörd och blomstrande affärer. - Människorna där är såna.
Är då en god skörd ett bevis på Guds existens? Eller är sjukdomar det?
Man måste skilja på andlig nöd och vidskeplighet.
Det jag upplevde var sant. Jag vet inte om tabletter hjälper mot det.
Vi försöker ibland förklara sånt som inte kan förklaras vetenskapligt.
Vad hjälper vetenskapen när en människa verkligen är i nöd?
Är det inte Gud vi ber till om hjälp?
Jag förstår inte så mycket av sånt. Jag kan bara säga vad jag känner.
Varför vill du att ska övertala dig?
För att det är galenskap och för att jag är sjuk.
Världen gör själen sjuk. Den gör mig nästan förtvivlad.
Jag kräver inte mycket. Jag vill vara här och leva mitt liv.
Det känns ibland som om jag tapparfotfästet.
Min tro ger mig kraft, och din tro är starkare än det som händer med dig.
- Men jag är rädd. - Guds hand är stark.
Den kan beskydda oss. Vi är nära Gud i bönen.
Ska vi be?
Helige Ande, uppfyll mitt hjärta.
Gör så att din kraft fyller mig med Guds kärlek och med gudfruktighet.
Kristus, skydda mig mot alla onda tankar.
Värm mig med din milda kärlek, så att mina bördor känns lätta.
Hjälp mig med alla mina uppgifter.
Kristi kärlek. Kristi kärlek.
Amen.
Så ser det alltså ut när man inte är som man ska.
Är det här tabletterna? Så små de är.
Med en tablett om dagen slipper jag anfall i ett år.
"Grand mal-epilepsi." Ar det en fransk ost?
Kan du vara tyst en stund? Din handstil är svår att läsa ändå.
Ja, det är bra.
Om du tycker det, så duger det för Schneider också.
Det passar förresten till temat: ta tag i livet.
- Jag har sökt praktikplats i Hamburg. - Och?
- Jag fick den. - Lägg av!
På ett barnhem. Det är ett vikariat direkt efter jul.
- Så snart? - Det är bara i fyra veckor.
Dessutom har du pojkvännen. Var är han egentligen?
Nu kommer nog mammas älskling.
- Har jag gått fel? - Nej då.
- Vad gör du här? - Du hör ju aldrig av dig.
- Vad firar ni? - Michaela hjälpte mig med en uppsats.
- Hanna. - Hej.
- Jag känner din far. - Jag går nu. Adjö.
Vi ses senare, Hanna.
Kom in.
- Du har blivit så smal. - Jag har kanske vuxit lite.
Din mamma vet inte att jag är här. Hon har precis lugnat sig.
Det här kom i början av veckan.
Du ärförsäkrad genom mig. Herregud, det som står där...
Jag behöver ändå en läkare i Tübingen.
Det verkar ju som om det har blivit värre.
Här står det...
...att du måste uppsöka en psykiater för att utesluta en psykogen psykos.
- Har du varit där? - Nej, inte än.
Försök att förstå, i alla år var du på sjukhus på grund av epilepsi.
- Vad ska jag nu tro? - Säg vad du tror.
Jag ser ju att du mår bra, men...
Minns du vad du sa? "Går du läkarna är du förlorad."
- Vi är alla i Guds händer, pappa. - Snälla barn.
Vad skönt att du är här!
God jul.
Till dem som läsertill lärare har jag en liten uppgift.
Lämna in senast 15 januari.
Nu får ni veta hur det känns att jobba när andra har ledigt.
- Ut i strid... - God jul.
Vi ses.
Så roligt att se dig!
Michaela!
Akta, du blir smutsig.
Titta!
Tycker du att det passar dig? Maten är strax klar. Packa upp, du.
- Jag har målat den till dig. - Vad fin den är, Helga.
"Tycker du att det passar dig?" "Tycker du att det passar dig?"
- Var inte så fräck! - Var inte så fräck själv!
Din kittliga lilla stygging!
- Köpte du kläderna för killens skull? - Vem har sagt att jag har en kille?
- Göm dem under sängen. Det gör jag. - Vad har du som måste gömmas?
- Michaela, Helga! Det är mat! - Inte ett ord om killen.
Stilla natt Heliga natt
Allt ärfrid Stjärnan blid
En flöjt! Tack så mycket!
- Den var vacker. - Har du gjort den själv?
- Var är det där? - En rakapparat. Väldigt modern.
Michaela...
- Den är från Tübingen. - Nej, men...
Äkta skinn... Tack.
- Vad är det här? - Det kom med posten.
- Jaså... - Jultomten kom med den.
- Vad är det? - Ett litet får.
- Vad gör du? Släpp mig! - Var är mina saker?
- Jag har inte gjort något! - Det är julafton. Sluta!
- Säg var mina saker är! - Vilka saker?
Där de hör hemma.
Varför gjorde du det? I soptunnan!
Du är en Klingler. Glöm inte det. Du ska inte se ut som en flykting.
Har alla blivit helt galna? Vi måste åka.
- Har du tänkt på vad jag vill? - Ta dig samman!
Michaela!
Låt mig vara!
Var hälsad Maria, full av nåd.
Michaela?
Pappa!
- Michaela! - Pappa!
Men snälla barn!
- Tabletterna! - Jag får inte längre be!
Jag får inte längre be!
- God dag. - Michaela... Stig på.
- Det är så tyst här. - Som i går kväll under mässan.
Det var knappt femtio själar, men jag bad för dig.
Det tjänade ingenting till.
Vad jag än gör, så blir det fel. Jag försöker att be.
Jag försöker vara en duktig student.
Men de tar mig igen. Jag har till och med slitit sönder radbandet.
Sakta men säkert förstår jag Katarina från Biascas lidande.
Hon fick utstå hemska prövningar.
Men hon höll kvar vid Gud och blev utvald genom sitt lidande.
Gud har kanske lämnat mig i sticket. Han skiter i mig.
Herren dog för oss på korset. Det gäller oss alla, även dig.
Men vi lever i en tid då onda krafter försöker att ta över.
Varför jag? Jag gör ju ingenting.
Jag studerar och försöker göra rätt. Och Gud skickar demoner!
För att du är en speciell människa. Du påverkas av det gudlösa i världen.
- Låt oss be. Det gjorde gott senast. - Jag vill inte be!
Det hjälper inte att be! De kommer när jag vill be.
Varför låter inte Gud mig vara lycklig? Straffas jag?
Gud straffar inte, han prövar dem han älskar högst. Det vet du.
Jag ser mycket som prövningar, annars återstår bara förtvivlan.
Ni sitter bara där och pladdrar.
Ni beklagar er bara över hur avlägsen Gud är och hur gudlös världen är.
Varför sitter ni här och jämrar er om bönen nu ger er så mycket kraft?
Varför gör ni inget? Adjö.
Berätta åtminstone vem det var, och varför du skulle hit på juldagen.
- Snälla pappa... - Vad mer begär du av oss?
- Ska vi låta dig åka tillbaka nu? - Jag har glömt tabletterna en gång.
Jag klarar det snart inte längre. Jag orkar inte.
Vet du hur mycket jag får kämpa? Din mor gör livet till ett helvete.
Hon är ständigt rädd för vad som ska hända med dig.
Kör.
Snälla.
Hej då, vännen. Sköt om dig nu.
Vi ses snart.
Hanna?
Hanna.
Min pappa har börjat dricka igen.
- Jag behöver också en öl. - Prat!
- Allt är förresten stängt under jul. - Halleluja.
Jag är så glad att det är över.
I morgon bitti går jag på tåget, och åtta timmar senare är jag i Hamburg.
Jag borde ha gjort det tidigare. Lagt allt bakom mig.
- Kan du inte skjuta upp det? - Jag skulle ju ta tag i mitt liv.
Jag vet inte vad det är längre - mitt liv.
- Jag hör röster, Hanna. - Va?
Du kan inte föreställa dig hur det är. Jag har ingen kontroll.
Allt rinner genom mina fingrar. Det suger all energi ur mig.
- Vad är det du pratar om? - Du får inte åka nu.
Jag vet inte vad som kommer att hända. Jag är rädd.
Du borde inte dricka när du tar mediciner.
Du borde kanske gå till en psykiater.
Herregud. Vänta lite! Michaela!
Du kan inte bara säga sånt och sen sticka!
- Jag tror på allt du säger. - Stick, och ta psykdoktorn med dig!
Det var en överraskning.
Jag har längtat efter dig.
- Du har druckit. - Det går över.
En gång till.
Gör det.
- Jag måste gå. - Vi kan väl göra något ihop?
Vi reser bort. Närterminen startar har vi inte tid.
Jag måste skriva en uppsats. Den är viktig.
Det är lov. Hur blir det på nyårsafton?
Jag vet inte än. Hej då.
Låt mig åtminstone få skriva den förbannade uppsatsen!
Snälla!
- Hallå? - Stefan?
- Fick du tag i färgband? - Ja.
- Du måste skriva, jag dikterar. - Du kan lämna in den nästa termin.
- Du blir inte halshuggen för det. - Kom, allt ärförberett.
Vi tar det från början.
"...utmärker sig uppfostran i hemmet." Punkt.
"Familjeomsorg, äktenskaps- och mödrarådgivning-"
- "stöd till villkorligt frigivna, som man hittar i rum 112..."
Låt mig...
- Var det fel? - Du gör ingenting fel.
Vem har förtjänat högsta betyg?
Om jag hade vetat det här hade jag läst socialpedagogik.
Stefan...
Är den klar?
- Det måste firas. Jag bjuder ut dig. - Jag är helt slut efter två dygn.
- Vi kan båda behöva lite sömn. - Jag har sovit.
Jag går och duschar. Strax tillbaka.
Michaela!
Stefan!
Du kan inte bara sticka!
Jag orkar inte ha det som de senaste dagarna.
Att uppsatsen blev klar är ett tecken på att jag klarar att studera.
Du går första terminen. Du sliter ut dig om du fortsätter så här.
Det är kanske för mycket för dig, som du sa.
Berätta vad som pågår.
Jag kan inte.
Jag åker hem.
Michaela.
Vi har alla träffats och pratat.
Vi har olika uppfattningar. Ska vi kanske prata på ditt rum?
Vi kan väl prata här? Det verkar så formellt.
- Jag tänkte att vi skulle be. - Det viktigaste är att du mår bättre.
- Jag mår bättre. - Vi måste inte be om du inte vill.
Vad är ni för slags präst? "Vi måste inte be..." Varför kommer ni hit?
Nu får du sluta!
Jag måste lämna in min uppsats.
- Som du uppför dig! - Jag klarade prövningen.
Herre, jag söker tillflykt hos dig. Låt mig aldrig fela.
- Vänd dig mot mig. - Provocera dem inte! De är lugna nu.
De lät mig skriva uppsatsen. De har kanske försvunnit.
Hon kan inte be längre. Det ligger något i det han säger.
- Ursäkta, jag ville inte skrämma er. - Plåga dem inte med dina teorier!
Vi hade kunnat göra något tidigare. Hon behöver vår hjälp, inte läkarnas!
Du måste bevisa att hon är besatt. Det här innebär djävulsutdrivning.
Hur många tecken behöver du?
- Biskopen har fått min ansökan. - Va?
- Michaela, det Borchert säger... - Nu får det vara nog!
Michaela...
Säg det, Michaela.
Säg att du mår bra, att du studerar och att du har mycket att göra.
Säg att du tar dina tabletter, och att det här är struntprat.
- Att du ärtrött och måste sova ut. - Det är som du säger.
- Så ligger det till. - Det är som du säger, pappa.
Då har vi gjort vårt här.
Jag ville inte skrämma dig, Michaela. Jag lovar att vi ska hjälpa dig.
- Varför har du inte hört av dig? - Vill du ha något att dricka?
- Hur var det? - Bra.
- Har det hänt något med Michaela? - Hur så?
Titta på henne! Dessutom har hon gått ned mycket i vikt. Följ med mig.
Jag vet inte vad som försiggår.
Jag tror att det är slut. Jag orkar inte längre.
Det handlar om något helt annat.
Hon kommer att hamna på en psykklinik.
Har hon inte berättat det?
- Du gick aldrig till läkaren, va? - Hur så?
Jag följer gärna med om du inte vill gå ensam.
Jag vill åka till San Carlo, till den heliga Katarina och be om förbön.
Sluta med ditt förbannade helgon! Vill du gå samma öde till mötes?
Jag väntar inte på den dagen då jag hittar dig igen.
Stefan, ska vi resa bort tillsammans? Du ville ju det.
- Varför måste jag höra det av Hanna? - Du lovade att finnas hos mig.
Följer du med mig till Italien?
Det är nog ingen bra idé just nu.
- Du lovade ju. - Lugna dig.
- Vad har du berättat om mig? - Ingenting. Sluta, Michaela!
Jag ringer sjukhuset. Stannar du här?
- Vad är det? - Du måste äta lite.
Jag vill inte åka till sjukhuset.
Lova att du inte kör mig dit.
- De kan hjälpa dig. - Hur då?
Jag kan inte vidröra korset längre.
Jag kan inte ta i det. Titta...
Såg du?
Kom.
Ta den, är du snäll.
Jag ska hjälpa dig.
- Jag kör henne inte till dårhuset. - Stefan!
Herr Klingler, ni måste hjälpa mig. Michaela sover.
Karl?
Hon var väldigt orolig i natt. Hon vaknar säkert snart.
- Är Ela här? - Gå upp på ditt rum.
Hörde du inte vad jag sa?
Ni har väl en läkare hon känner? Vi ville inte köra henne till sjukhuset.
Läkare, ja...
Här står att hon hör hemma på sjukhus eftersom hon inte är som hon ska.
- Vad är det där? - Jag skulle ha gjort något tidigare.
- Det finns säkert någon bra klinik. - Nej, det vet Michaela mer än väl.
Det hjälper inte. Men nu har vi väl inget val.
- Varför har du inte sagt något? - Jag ville ge henne en chans.
- Jag åker inte till sjukhuset. - Sitt kvar.
- De hittar ändåinget fel på mig. - At.
Du såg att jag slet sönder radbandet. Du vet vad som hände i San Carlo.
- Nu går du upp och lägger dig! - Jag tänker inte göra ett skit.
- Kom. - Släpp, jag kan stå själv.
Öppna genast!
Nu ska jag laga ordentlig mat i stället för skiten jag får här!
- Öppna genast! - Jag ska inte in på sjukhus!
Hon gör sig illa!
Du hör hemma på ett sjukhus.
Be med henne. Det kanske hjälper.
- Fader vår som är i himmelen - Fader vår som är i himmelen
Helgat varde ditt namn Tillkomme ditt rike
Ske din vilja Såsom i himmelen så ock på jorden
Hur blev det med sjukhuset nu? Var det allt du hade att komma med?
Nu kommer du...
Just det, ja. Städa din svinstia, du.
Du ska inte till sjukhuset. Du blir kvar hemma.
Ljug inte för mig.
Varken tabletter eller något annat har någonsin hjälpt.
- Jag ser att du inte är dig själv. - Din lögnaktiga sugga.
Lämna mig i fred. Lämna mig i fred!
Michaela.
Försvinn med dina böner.
Det är inte du, Michaela. Du styr inte över dig själv längre.
Dina föräldrar står där ute. Hur mycket ska du såra dem?
Minns du att du sa att det här är en prövning?
Vi ska alla hjälpa dig att ta dig ur det här.
Gerhard, kan du hjälpa mig? För flickans skull. Kom.
- Låt mig vara! - Michaela!
Snälla!
Det är inte du, Michaela!
Låt oss be tillsammans. Kom.
Helige Ande, helige Ande, uppfyll mitt hjärta.
Gör så att din kraft fyller mig med Guds kärlek och med gudfruktighet.
Kristus, befria mig från alla onda tankar.
Lätta mina bördor. Helige Fader och Herre.
Hjälp mig med alla mina uppgifter. Kristi kärlek.
- Jag är hemskt ledsen, mamma. - Det är jag också.
Få dem att försvinna.
Jag befaller dig vid Guds nåd, vid den som dömer levande och döda.
Vid jordens skapare, vid Jesus som har makten.
- Säg vem som har besatt dig! - Nej, jag säger det inte!
- Säg det i Guds moders namn. Säg det! - Nej!
Säg det i Guds moders namn! Säg vem som har besatt dig!
Säg det till mig!
Såja.
- Jag är ledsen för allt besvär. - Sov nu.
Pappa...
Snart blir allt bra igen.
Hälsa Hanna att hon inte ska vara orolig.
Michaela.
Ni ger väl inte upp?
- Demonerna kommer att fördrivas, va? - Ja.
Om inte kan vi kanske åka till den heliga Katarina.
Följ hennes exempel. Hon stod emot varje plåga.
- Men det tog aldrig slut för henne. - Det var för försoningens skull.
Hon led för ett högre ändamål.
- En martyr. - Ja.
Men det ska du inte tänka på.
- Jag får väl ändå prata med henne? - Hon sover.
- Jag skriker annars! - Släpp in henne.
Prästen säger att det är ett slags kristillstånd.
Ibland halvsover hon. Det är ett tecken på att hon är besatt.
- Michaela? - Hon kanske vaknar.
Prästen kommer klockan halv fem.
Michaela...
Var i all världen kommer du ifrån?
- Hur går det i Tübingen? - Inte så bra utan dig.
Vad är klockan? Kommer Borchert snart?
Jag vill gärna ta med dig ut. Vi går ut i friska luften en stund.
- Vart är du på väg? - Vi tar en kort tur med bilen.
Jag blir inte borta länge.
- Har du varit här förut? - Nej, det är väldigt fint.
Det ser ut som ett lapptäcke.
- Går det bra? - Ja då.
Jag har varit här många gånger.
Vill du inte att jag ska ta dig med mig?
Tübingen, vi två... Det gör dig detsamma.
Det handlar bara om din galenskap. Hur länge ska det hålla på?
- Tills de är ute. - Det finns inget att fördriva.
Det är bara du.
Om det är dig de fördriver, när tar det då slut?
- Kör hem mig igen. - Nej.
Det finns en mening med det här.
Jag liderför något gott, för ett högre ändamål.
Som den heliga Katarina.
Vad är det för slags mening? Du hör väl att det inte är du som talar?
Man kan inte ändra det Gud har bestämt åt en.
Jag måste följa min väg. Kan du köra hem mig?
Efter en lång rad djävulsutdrivningar-
- dör Michaela Klingler av utmattning hemma hos sina föräldrar
Översättning: John Åhlén PrimeText International AB, 2006
www.primetext.tv
I en by vid Tübingen i början av 70-talet
Jag har blivit antagen till universitetet.
God morgon!
Hur ska det gå med det du har?
Jag tar inte tabletterna för nöjes skull. Det har gått bra i ett halvår.
Skål!
Jag hör röster. Jag kan inte kontrollera det.
Michaela?
Vad pratar du om? Djävulen?
- Lova att du alltid finns hos mig. - Självklart.
- Säg vem som har besatt dig! - Nej, jag säger det inte!
- Säg det i Guds moders namn! - Nej!
Filmen bygger på verkliga händelser