Du er vokset op i en zoologisk have? - Født og opvokset.
I Pondicherry i den dengang franske del af Indien.
Min far ejede haven, -
- og jeg blev hjulpet til verden af en herpetolog, -
- der egentlig kom for at se til bengalvaranen.
Mor og jeg var ved godt helbred, men den stakkels varan stak af-
- og blev trampet ihjel af en skræmt kasuar.
Sådan er karma.
Sådan er Gud.
Sikke en historie.
Ud fra dit navn formodede jeg, din far var matematiker.
Slet ikke. Jeg er opkaldt efter et svømmebassin.
Et svømmebassin kaldet "Pi"?
Min onkel Francis blev født med for meget vand i lungerne.
Efter sigende svingede lægerne Francis rundt for at få vandet ud, -
- og det gav ham kraftig brystkasse og tynde ben, -
- hvilket gjorde ham til en formidabel svømmer.
Er Francis rigtigt din onkel? Han sagde, han var venner med din far.
Han er min æresonkel. Jeg kalder ham Mamaji.
Min fars bedste ven og min svømmelærer.
Jeg trænede hos ham tre gange om ugen i ashramen.
Det, han lærte mig, skulle ende med at redde mit liv.
En mundfuld vand er ikke farligt, men det er panik.
Husk at trække vejret, ikke holde det.
Dygtig.
Har du noget imod vegetarmad? - Nej, overhovedet ikke.
Hvad med dit navn?
Du skulle til at fortælle mig, hvordan du fik dit navn.
Nå ja. Det kom sig af noget, Mamaji engang fortalte min far.
De fleste samler på postkort eller tekopper, når de er ude at rejse.
Det gør Mamaji ikke. Mamaji samler på svømmebassiner.
Han svømmer i alle bassiner, han støder på.
En dag sagde Mamaji til min far, at blandt alle bassiner i verden-
- var det smukkeste et svømmebad i Paris.
At vandet i det var så klart, at man kunne brygge kaffe på det.
At én svømmetur der ændrede hans liv.
Inden jeg blev født, sagde han:
"Hvis din søn skal have en ren sjæl, -
- må du en dag tage ham med til Piscine Molitor."
Jeg forstod ikke, hvorfor min far tog det så alvorligt.
Men det gjorde han, -
- og jeg fik navnet "Piscine Molitor Patel".
Det var ikke nemt at forklare.
Jeg var dårligt fyldt 11, før...
Hey, Pissen!
Står du og pisser?
Se, han pisser!
Mit navn gik fra at være et elegant fransk svømmebad-
- til et stinkende indisk latrin. Jeg blev kaldt "Pissen" overalt.
Ingen Pissen i skolegården!
Selv lærerne begyndte på det. Uforsætligt, naturligvis.
Hvad kan der ske, hvis vi lukker gassen ud for hurtigt?
Pissen?
Han sagde "Pissen".
Så er det godt! Stille! Stille!
Da første skoledag oprandt året efter, var jeg forberedt.
Her, hr. Lærer.
Piscine Patel?
Godmorgen. Jeg hedder Piscine Molitor Patel.
Almindeligvis kaldet...
...Pi, det 16. bogstav i det græske alfabet.
I matematikkens verden betegner det forholdet-
- mellem en cirkels omkreds og dens diameter.
Et irrationelt, uendeligt tal, der normalt afrundes til tre cifre-
- som 3,14.
Pi.
Meget imponerende, Pi. Vær sød at sætte dig ned.
Blev du så kaldt Pi fra den dag af?
Nej, ikke helt.
Kom igen, Pissen.
Men jeg havde hele dagen for mig.
Næste fag var fransk.
Derefter geografi.
Dette er de første 20 decimaler af pi.
I sidste time havde jeg matematik.
Rolig, rolig, rolig.
Tre! Syv! Fem! Otte! Ni!
Otte! Fem! Otte! Ni!
Det er korrekt. Han kan dem.
Pi! Pi! Pi!
Den dag blev jeg til Pi Patel, skolens levende legende.
Mamaji siger, du også er en legende blandt søfolk.
Helt alene på havet... - Jeg kan ikke engang sejle.
Og jeg var ikke alene. Richard Parker var hos mig.
Richard Parker? Mamaji har ikke fortalt mig alt.
Han sagde bare, jeg skulle opsøge dig her i Montreal.
Hvad førte dig til Pondicherry?
Jeg skulle skrive en roman.
Jeg kunne mægtig godt lide din første bog.
Foregår den nye så i Indien?
Nej, i Portugal. Men det er billigere at bo i Indien.
Jeg glæder mig til at læse den.
Det kommer du ikke til. Jeg skrottede den.
I to år kæmpede jeg for at få liv i den, -
- og så en dag rallede den voldsomt og udåndede.
Det gør mig ondt.
En dag sad jeg på en café i Pondicherry og sørgede over mit tab, -
- da herren ved nabobordet gav sig til at sludre med mig.
Det lyder som Mamaji.
Da jeg fortalte ham om min bog, sagde han:
"En canadier tager til det franske Indien for at finde en historie."
"Jeg kender faktisk en inder i det franske Canada, -
- der kan fortælle en helt utrolig historie."
"Det må være skæbnebestemt, at I to skal møde hinanden."
Jeg har ikke talt om Richard Parker i mange år.
Hvor meget har Mamaji fortalt dig?
Han sagde, din historie ville få mig til at tro på Gud.
Det ville han også sige om god mad.
Jeg kan kun fortælle min historie.
Hvad du tror på, må du selv afgøre.
Fair nok.
Lad mig se. Hvor skal jeg begynde?
Pondicherry er Indiens svar på den franske riviera.
I gaderne nærmest vandet kunne man sagtens tro, man var i Sydfrankrig.
Nogle gader derfra løber der en kanal.
Der begynder indisk Pondicherry.
Det muslimske kvarter ligger stik vest derfor.
Da franskmændene gav os Pondicherry tilbage i 1954,-
- besluttede byen, at der skulle rejses et mindesmærke.
Min far var en driftig forretningsmand og kom med et forslag.
Han fik den ide at åbne en zoologisk have-
- i den lokale botaniske have.
Tilfældet ville, at min mor var botaniker i haven.
De mødte hinanden, blev gift, og året efter blev min bror Ravi født.
Jeg kom to år senere.
Det lyder helt eventyrligt at vokse op i...
Amen.
Lad os spise.
Siger hinduer virkelig "amen"? - Katolske hinduer gør.
Katolske hinduer?
Vi har lov at angre foran hundredvis af guder i stedet for én.
Men du er vel primært hindu?
Ingen kender Gud, før nogen præsenterer ham.
Jeg blev først præsenteret for Gud som hindu.
Hinduismen har 33 millioner guder.
Skulle jeg da ikke kende enkelte af dem?
Krishna var den første, jeg mødte.
Yashoda beskyldte engang den unge Krishna for at spise jord.
"Fy, din skarnsknægt. Det må man ikke."
Men han havde jo ikke gjort det.
Det sagde han også til hende.
"Jeg har ikke spist jord."
Men Yashoda svarede: "Ikke det?"
"Så luk munden op."
Så Krishna åbnede munden.
Og hvad tror du, Yashoda så?
Hvad?
Hun så hele universet i Krishnas mund.
Guderne var som superhelte for mig.
Abeguden Hanuman-
- løftede et helt bjerg for at redde sin ven Lakshman.
Ganesh med elefanthovedet-
- satte livet på spil for at forsvare sin mor, Parvati.
Vishnu, den øverste ånd, altings ophav.
Vishnu driver sovende omkring i det uendelige kosmiske ocean, -
- og vi udspringer af hans drømme.
Glimmerværk.
Lad jer ikke narre af historier og kulørte lamper, drenge.
Religion er mørke.
Min kære appa så sig selv som en del af det nye Indien.
Han havde haft polio som barn.
Plaget af smerter lå han og spekulerede over, hvor Gud var henne.
Det var da heller ikke Gud, men vestlig lægekunst, der reddede ham.
Min amma troede også, at hendes familie var en del af det nye Indien.
Men de slog hånden af hende, -
- fordi hun i deres øjne giftede sig under sin stand.
Hendes religion var hendes eneste forbindelse til fortiden.
Jeg mødte Jesus oppe i bjergene, da jeg var 12 år.
Vi var på besøg hos slægtninge, der var tedyrkere i Munnar.
Det var tredje dag, vi var der. Ravi og jeg kedede os grusomt.
Jeg udfordrer dig. Du får to rupier, -
- hvis du løber ind i kirken og drikker af vievandet.
Du må være tørstig.
Værsgo.
Det er til dig.
Hvorfor gør en gud sådan noget?
Hvorfor sender han sin egen søn ud-
- for at blive pint for menneskenes synder?
Fordi han elsker os.
Gud gjorde sig selv håndgribelig, menneskelig, så vi kunne forstå ham.
Vi kan ikke begribe Gud i hans fuldkommenhed.
Men vi forstår Guds søn og hans lidelser, som var han vores næste.
Det gav ingen mening.
At ofre en uskyldig som bod for de skyldiges synder...
Skulle det være kærlighed?
Men sønnen, ham kunne jeg ikke holde op med at tænke på.
Hvis Gud er fuldkommen, og vi ikke er det, -
- hvorfor skabte han så alt det her?
Har han så overhovedet brug for os?
Du behøver kun at vide, at han elsker os.
Således elskede Gud verden, at han gav sin enbårne søn...
Jo mere jeg lyttede til præsten, -
- jo bedre syntes jeg om ham Guds søn.
Tak, Vishnu, fordi du præsenterede mig for Jesus.
Gennem hinduismen fandt jeg troen, og i Jesus fandt jeg Guds kærlighed.
Men Gud var ikke færdig med mig.
Guds veje er uransagelige.
Og så præsenterede han sig for mig igen.
Denne gang under navnet Allah.
Jeg var ingen ørn til arabisk, -
- men ordenes lyd og klang førte mig tættere på Gud.
Gennem salah blev jorden under mig til hellig jord, -
- og jeg fandt både sjælefred og broderskab.
Lammet smager pragtfuldt.
Det er den bedste ret på bordet.
I går glip af noget.
Du skal bare konvertere til tre religioner mere, Piscine, -
- så kan du holde fri året rundt.
Skal du til Mekka i år, swami Jesus?
Eller til Rom og blive kronet som pave Pi-us?
Bland dig udenom, Ravi.
Du kan lide cricket. Pi har sine egne interesser.
Ravi har jo ret, Gita.
Du kan ikke bekende dig til tre religioner samtidig, Piscine.
Hvorfor ikke?
Fordi at tro på alting på samme tid-
- er det samme som slet ikke at tro på noget.
Han er ung, Santosh. Han søger stadigvæk.
Hvordan skal han finde noget, hvis han ikke følger en vej?
I stedet for at springe fra den ene religion til den anden, -
- så start dog med fornuften.
På få århundreder har videnskaben givet os mere viden om universet, -
- end religion har på 10.000 år.
Sandt nok.
Din far har ret.
Videnskaben kan lære os, hvad der er derude, -
- men ikke hvad der er herinde.
Nogle spiser kød, andre grøntsager.
Vi skal ikke nødvendigvis være enige om alt, -
- men du må hellere tro på noget, jeg ikke er enig i, -
- end at tro blindt på alt.
Og det begynder med at tænke rationelt.
Forstår du det?
Godt.
Jeg vil gerne døbes.
Du er altså både kristen og muslim?
Og hindu, naturligvis. - Og jøde, velsagtens.
Jeg underviser faktisk i kabbalisme på universitetet.
Hvorfor ikke? Tro er et hus med mange værelser.
Men er der plads til tvivl? - Masser. På hver eneste etage.
Tvivlen er nyttig. Den holder troen levende.
Man kender jo ikke troens styrke, før den er blevet udfordret.
Hvor er Selvam? Vi burde ikke være herinde uden ham.
Nu ikke så bekymret.
Jeg har set ham gøre det her tusindvis af gange.
Jeg vil møde vores nye tiger.
Pi!
Hallo? Richard Parker?
En tiger? Var Richard Parker en tiger?
Ja. Han fik navnet ved en fejl.
Han blev fanget, mens han drak af et vandløb, -
- så jægeren kaldte ham Tørstig.
Jægeren solgte Tørstig videre til vores zoologiske have, -
- men der blev byttet om på navnene i papirerne.
Jægeren stod opført som Tørstig og tigeren som Richard Parker.
Det morede vi os meget over, og så hang navnet ved.
Vi må hellere gå, -
- inden vi får ballade.
Jeg vil se ham tæt på. - Du er ikke dyrepasser.
Kom nu.
Ja, Richard Parker.
Det er til dig.
Nej!
Hvad tænker du på? Er du blevet vanvittig?
Hvem har givet dig lov til at være her?
Du lader hånt om alt, hvad jeg har lært dig!
Jeg ville bare hilse på ham.
Tror du, tigeren er din ven? Han er et dyr, ikke en legekammerat.
Dyr har også sjæle.
Jeg kan se det i deres øjne.
Hent Selvam.
Er De sikker? Pi er jo kun et barn.
Gør det nu bare.
Dyr tænker ikke, som vi gør.
De, der glemmer det, ender med at blive dræbt.
Den tiger er ikke din ven.
Når du ser den ind i øjnene, -
- ser du en afspejling af dine egne følelser.
Intet andet.
Sig nu undskyld.
Hvad har du gjort, Piscine?
Du ved, hvad din far har sagt om at være her.
Undskyld. Jeg...
Hvad går der af dig?
Det er en sag mellem far og sønner.
Han har jo sagt undskyld. Vil du mærke dem for livet?
Mærke dem? Drengen havde nær mistet en arm.
Han er stadig kun en dreng.
Han bliver en mand, før du ved af det. Og denne lektie må de aldrig glemme.
Selvam!
...og har erklæret nationen i undtagelsestilstand.
Direktivet indebærer, at delstaterne Gujarat og Tamil Nadu-
- vil blive underlagt forbundsregeringens myndighed.
Politiet får beføjelse til-
- at arrestere og tilbageholde opstandens anstiftere.
Alting var forandret efter appas lektie.
Verden havde mistet noget af sin glans.
Skolen kedede mig bravt med fakta, fraktioner og fransk.
Ord og mønstre, der bare fortsatte i det uendelige.
Ligesom mit irrationelle kælenavn.
ALBERT CAMUS DEN FREMMEDE
Jeg ledte som en gal efter noget, der kunne give mit liv mening igen.
Og så mødte jeg Anandi.
Jeg gik til musikundervisning, og en dag blev min lærer syg.
Han bad mig vikariere for ham og spille for et dansehold.
Nej.
Hvis ikke I koncentrerer jer, -
- kan I ikke udtrykke jeres kærlighed til Gud gennem dans.
Mærk jorden under jeres fødder.
Ret jeres blik mod horisonten.
Lad den åndelige energi bruse gennem jer og ud i verden.
Gennem abhinaya.
Anandi, kom op foran og før an.
Hvorfor følger du efter mig?
Hvabehar?
Du fulgte efter mig.
Hvad betyder det her?
I dansen lagde du ud med pataka, -
- der betyder "skoven".
Og så lavede du...
...samputa, der betyder "noget, der er skjult".
Og derefter gjorde du sådan.
Og så lavede du chatura.
Men til sidst lavede du den her.
Det var der ingen af de andre, der gjorde.
Mente du, at kærlighedens gud skjuler sig i skoven?
Nej. Det kan også betyde "lotusblomst".
"Lotusblomst skjuler sig i skoven"?
Hvorfor skulle en lotusblomst skjule sig i skoven?
Det er Richard Parker.
Han er det prægtigste dyr, vi nogensinde har haft.
Se, hvordan han drejer hovedet.
Han fører sig frem, ligesom en danser.
Nej, han hørte noget.
Han lytter, kan du nok se.
Vi har overvejet det længe.
Forstår du, hvad jeg siger?
Pi?
Undskyld. Du er...
Bekymret.
For min familie.
Vores dyr er langt mere værd i udlandet end her.
Og hvis vi mister byrådets tilskud, ved jeg ikke, hvad der skal blive af os.
Vi er nødt til at gøre det her.
Forstår du det?
Undskyld, hvad taler vi om?
Vi forlader Indien.
Hvad?
Vi sælger haven.
Haven har aldrig været vores. Grunden tilhører byen.
Men dyrene er vores, og sælger vi dem, har vi nok til at begynde et nyt liv.
Hvor skulle vi tage hen? Vores liv er her, appa.
Til Canada. Jeg har nogle forretningsmuligheder i Winnipeg.
Dyrene sender jeg til Nordamerika, hvor de vil blive solgt.
Vi kan sejle med fragtskibet, hele familien.
Godt.
Så er det vedtaget.
Vi stævner ud ligesom Columbus.
Men Columbus drog ud for at finde Indien.
Det er omstændeligt at sælge en zoologisk have.
Anandi og jeg havde rigelig tid til at knuse hinandens hjerter.
Jeg lovede naturligvis, at jeg ville komme tilbage en dag.
Det er spøjst.
Jeg kan huske alt, hvad vi gjorde den sidste dag.
Men jeg husker ikke, vi sagde farvel.
Pi... Maden er serveret nedenunder.
Piscine...
Du har hele livet for dig.
Vi gør det her for din og Ravis skyld.
Kom nu ind og spis.
Vegetarisk, tak.
Mine sønner og jeg er vegetarer. Har I noget?
Nej nej, ikke mere sovs.
Vil du ikke have sovs?
Nej, det skal være vegetarisk.
Hun spurgte, om I har noget vegetarmad.
Den ko, leveren tilhørte, var vegetar, og det samme var svinene i pølserne.
Meget morsomt.
Men min kone spiser ikke lever.
Så kan hun få pølse, ris og sovs.
Ellers må hun lave sin egen mad.
Hvor vover du at tale sådan til min kone?
Her er dine ris.
Jeg laver mad til sømænd, -
- ikke til karryædere.
Hvad sagde du?!
Slip mig!
Hvem tror du, du er? Du er bare et tyende!
Jeg brødføder mennesker. Du fodrer aber!
Goddag. Jeg er lykkelig buddhist.
Jeg spiser ris med sovs til.
Her på skibet er sovsen ikke kød.
Den giver smag.
Vil I prøve?
Bare rolig.
Vi får masser af friske forsyninger om bord i Manila.
Hvorfor giver du Orange Juice nervepiller?
Hun laver da ikke ballade.
Transport er ikke sundt for dyrene, -
- og så hjælper det på søsygen.
Vi har ikke lyst til at tørre op efter en søsyg orangutang.
Har vi vel?
Min far var forretningsmand. Han tog sig normalt aldrig selv af dyrene.
Det må have været sværere for ham at forlade Indien, end det var for mig.
Har jeg glemt noget? - Nu er scenen ligesom sat.
Vi har en indisk dreng opkaldt efter en fransk svømmehal-
- om bord på et japansk skib fyldt med dyr på vej mod Canada.
Ja.
Nu skal vi sende drengen ud midt på Stillehavet og...
Og få mig til at tro på Gud.
Ja.
Det kommer vi til.
Vi var fire dages sejlads fra Manila, -
- over Marianergraven, det dybeste sted på Jorden.
Vores skib, Tsimtsum, pløjede af sted ganske uanfægtet af omgivelserne.
Det bevægede sig frem med samme ufortrødenhed som et kontinent.
Ravi.
Hørte du det, Ravi? - Jeg sover.
Det er tordenvejr. Lad os gå ud og se.
Er du vanvittig? Vi bliver da ramt af lynet.
Nej, vi gør ikke. Det vil slå ned i broen først.
Du skal ikke udfordre uvejret, Pi.
Mere regn! Mere regn!
Uvejrets betvinger!
Lyn!
Amma!
Appa!
Ravi! Se at komme ud! Ud!
Hjælp!
Op i båden med dig!
Du må redde min familie!
Vær ikke bange. Bliv her.
Du må hjælpe dem! - Tag den her på.
Nej, red min familie!
Vi må hjælpe dem!
Der er ikke tid. - Min familie er derinde!
Vi hjælper. Red dig selv!
Hvem har lukket dyrene ud? - Du må af sted nu!
Min far! Han kan ikke svømme!
Af sted!
Hold godt fast i båden!
Fir den ned!
Hey! Hvad er det, du gør?
Spring!
Herovre! Herovre!
Richard Parker?
Nej! Nej!
Nej! Gå væk! Gå væk!
Amma!
Appa! Ravi!
Tilgiv mig...
Tilgiv mig!
Hari?
Dine nervepiller er vist ikke holdt op med at virke endnu.
Orange Juice! Orange Juice!
Velkommen til Pis ark.
Hvor er din unge, Orange Juice?
Bare rolig. Jeg er sikker på, mor og far har fundet ham.
De kommer nok snart.
Hallo!
Er der nogen?
Nej!
Hold op! Nej! Hold op!
Nej! Nej!
Nej!
Beklager, Orange Juice.
Jeg har ingen søsygepiller, jeg kan give dig.
Proviant. Proviant.
OVERLEV TIL SØS
HAVVAND MÅ IKKE DRIKKES!
Ja! Ja!
Nej!
Kom an! Kom an!
Kom an!
Mit navn er Pi Patel.
Jeg er skibbruden.
Jeg sidder alene i en redningsbåd...
...sammen med en tiger.
Send venligst hjælp.
Gud...
...jeg overlader mig selv i din varetægt.
Jeg er dit redskab.
Hvad der end venter mig, så vil jeg vide det.
Vis mig det.
VERDENS HAVSTRØMME
Her er jo ingen streger.
Forbered dig mentalt på at skulle kæmpe for at overleve.
Læg en tidsplan for måltider, udkigsvagt og søvn.
Drik aldrig urin eller havvand.
Hold dig i gang, men undgå unødige anstrengelser.
Hjernen kan beskæftiges med kortspil, -
- spørgelege eller Til te hos kejseren.
Fællessang er også godt til at højne humøret.
Det anbefales at fortælle historier.
Du må for alt i verden ikke miste modet.
Intet svækker kampgejsten hurtigere end søsyge.
Bølgerne mærkes hårdest, når båden ligger på tværs af strømmen.
Et drivanker bruges til at holde bådens stævn op mod vinden.
Det øger kontrollen over båden og modvirker søsyge i hård sø.
Skibbrudne, der må dele deres redningsbåd med livsfarlige rovdyr, -
- anbefales at etablere deres eget territorium.
Prøv følgende.
Første trin:
Vælg en dag, hvor bølgerne er små, men regelmæssige.
Andet trin: Vend båden op mod bølgerne-
- og gør sejladsen jævn, mens du blæser beroligende i din fløjte.
Tredje trin: Læg båden på tværs af bølgerne, -
- mens du blæser højt og voldsomt i fløjten.
Efter gentagne gange vil dyret forbinde lyden af fløjten-
- med ubehag og søsyge.
Lignende metoder benyttes af cirkusdomptører, -
- selvom de sjældent har adgang til oprørt hav.
Lad trompeterne lyde!
Lad trommehvirvlerne begynde!
Forbered jer på at blive forbløffet!
Underholdende og lærerigt på én og samme tid!
Forestillingen, I har ventet på hele jeres liv, -
- begynder lige straks!
Er I klar til miraklet?
Så tillad mig at præsentere:
Den forbløffende bengalske tiger!
Goddag, Richard Parker. Undskyld den stride sejlads.
Det her er mit! Er du med? Dit, mit!
Er du med?!
Fjerde trin:
Se bort fra de første tre trin.
Værsgo, Richard Parker. Jeg har vand med til dig.
I haven fodrede vi tigrene med fem kilo kød om dagen.
Richard Parker vil snart blive sulten.
Tigre er dygtige svømmere, og bliver han sulten nok, -
- vil den lille smule vand mellem os ikke kunne beskytte mig.
Jeg må skaffe mad til ham.
Jeg kan spise kiks, men tigre er skabt som kødædere, -
- så jeg må lære at fange fisk.
Ellers vil hans sidste måltid blive en mager, lille vegetar.
Vær tålmodig!
Hvad er det, jeg gør?
Vent, jeg tænker.
32 æsker kiks.
93 dåser vand.
Tilgiv mig.
Tilgiv mig...
Tak, store Vishnu!
Tak, fordi du antog fiskeskikkelse og reddede vores liv.
Tak!
Jeg havde slæbt kiksene og vandet om bord hos mig for at passe på det.
Det var dumt.
Sult kan ændre på alt, hvad man troede, man vidste om sig selv.
Den er til dig!
Den er min!
Det går ikke at sætte livet på spil, hver gang jeg skal hente proviant.
Nu må det være slut.
Hvis vi skal leve sammen, må vi lære at kommunikere.
Richard Parker kan næppe tæmmes, men om Gud vil, kan han trænes.
Nej!
Dygtig.
Smut, Richard Parker. Smut.
Smut hjem, så lader jeg dig være.
Jeg lover, jeg overholder det.
Smut. Kom så.
Ja!
Jeg havde aldrig troet, at en smule skygge kunne være så stor en glæde.
At redskaber som en spand, en kniv og en blyant-
- skulle blive mine dyrebareste ejendele.
Eller at Richard Parkers nærvær ville kunne gøre mig tryg.
De øjeblikke minder mig om, -
- at han har lige så lidt erfaring med den virkelige verden, som jeg har.
Vi er begge vokset op i zoologisk have under den samme herre.
Nu er vi forældreløse og står sammen over for vores øverste herre.
Uden Richard Parker ville jeg være død.
Min frygt for ham holder mig skarp.
Det giver mit liv mening at tage mig af ham.
Delfiner.
Richard Parker!
Du må for alt i verden ikke miste modet.
Otte, fem, fem, nul, tre, seks, seks, -
- nul, otte, nul, et, -
- tre, seks, nul, fire, seks, seks, otte...
Hvad glor du på?
Sig noget.
Fortæl mig, hvad du ser.
Ord er det eneste, jeg har tilbage at klamre mig til.
Alting flyder sammen og går i opløsning.
Jeg kan ikke skelne dagdrømme og nattens drømme fra virkeligh...
Uvejr, Richard Parker.
Nej!
Gud være lovet!
Alle verdeners herre!
Den barmhjertige! Den nådige!
Kom herud!
Richard Parker! Kom nu, du skal se det her!
Det er vidunderligt!
Du skal ikke gemme dig! Han viser sig for os!
Det er et mirakel!
Kom ud og se Gud, Richard Parker!
Hvorfor gør du ham bange?!
Åh, Gud!
Jeg har mistet min familie. Jeg har mistet alt!
Jeg overgiver mig! Hvad mere forlanger du?!
Undskyld, Richard Parker.
Vi er ved at dø, Richard Parker.
Tilgiv mig.
Amma...
...appa og Ravi...
Jeg er glad for, vi snart skal mødes igen.
Kan du mærke regnen?
Kære Gud...
Tak, fordi du gav mig mit liv.
Jeg er parat nu.
Richard Parker?
Undskyld.
Flyt jer.
Flyt jer. Undskyld.
Hold op!
Skrub af. Det er min seng.
Var det en mennesketand?
Forstår du det ikke? Øen var kødædende.
Kødædende? Som en kødædende plante?
Ja, hele øen.
Planterne, vandet i vandhullerne, sågar jorden.
Om dagen var der ferskvand i vandhullerne.
Men om natten foregik der en kemisk proces, der forvandlede vandet til syre.
Syre, som opløste fiskene, -
- og som jog surikaterne op i træerne og Richard Parker tilbage til båden.
Men hvor kom tanden fra?
En anden stakkel som mig-
- må engang være strandet på øen.
Og ligesom mig må han have troet, han kunne blive der altid.
Men alt, hvad øen gav om dagen, tog den fra ham igen om natten.
Han må have tilbragt utallige timer med surikater som eneste selskab.
Hvor må han have været ensom.
Jeg ved kun, at han døde, og at øen fortærede ham-
- og kun levnede hans tænder.
Jeg så, hvordan mit liv ville ende, hvis jeg blev på øen.
Alene og glemt.
Jeg måtte nå tilbage til verden eller dø i forsøget.
Dagen efter gjorde jeg båden klar.
Jeg fyldte lasten med vand, -
- spiste tang, til jeg var ved at revne, -
- og fyldte så mange surikater som muligt om bord til Richard Parker.
Jeg kunne jo ikke forlade ham.
Det ville betyde hans død.
Så jeg ventede på, han skulle komme tilbage.
Jeg vidste, han ville være punktlig.
Richard Parker!
Ingen har set den flydende ø siden.
Og de træer står ikke beskrevet i nogen biologibog.
Men var jeg ikke kommet dertil, ville jeg være død.
Havde jeg ikke opdaget den tand, ville jeg have været evigt fortabt.
Selv da Gud syntes at have forladt mig, -
- holdt han øje med mig.
Selv da han syntes at lade hånt om mine lidelser, -
- holdt han øje med mig.
Og selv da alt håb syntes ude, gav han mig et hvilested-
- og et tegn til at fortsætte min rejse.
Da vi nåede Mexicos kyst, turde jeg ikke slippe mit tag i båden.
Mine kræfter var opbrugt. Jeg var så svag.
Jeg frygtede at drukne på en halv meter vand på frelsens dørtærskel.
Jeg kæmpede mig i land og faldt om i sandet.
Det føltes varmt og blødt.
Som at presse mit ansigt mod Guds kind.
Og et sted strålede to øjne af glæde over, at jeg var nået frem.
Jeg var så udmattet, at jeg dårligt kunne bevæge mig.
Da gik Richard Parker i forvejen.
Han strakte benene og gik hen ad stranden.
Ved skovbrynet stoppede han op.
Jeg var sikker på, han ville kaste mig et blik, -
- lægge ørerne tilbage og snerre.
At han med en eller anden gestus ville gøre en ende på vores forhold.
Men han stirrede bare ind i junglen.
Og med ét var Richard Parker, min bidske følgesvend, -
- rovdyret, der havde holdt mig i live...
...for evigt forsvundet ud af mit liv.
Nogle timer efter blev jeg fundet af en af min egen art.
Han hentede hjælpere, og sammen bar de mig væk.
Jeg græd som pisket.
Ikke fordi jeg var overvældet over at være i live, hvilket jeg var.
Jeg græd, fordi Richard Parker havde forladt mig så uhøjtideligt.
Det fik mit hjerte til at briste.
Min far havde ret.
Richard Parker betragtede mig aldrig som sin ven.
Trods alt det, vi havde udstået sammen, så han sig ikke engang tilbage.
Men jeg må tro på, der var mere i hans øjne-
- end mit spejlbillede, der stirrede tilbage.
Jeg ved det. Jeg kunne mærke det.
Selvom jeg ikke kan bevise det.
Jeg har mistet så meget.
Min familie, haven, Indien, Anandi.
I sidste ende handler livet vel om at kunne give slip.
Men det, der altid gør mest ondt, -
- er, når man ikke får sagt farvel.
Jeg fik aldrig takket min far for alt det, han lærte mig.
Fortalt ham, at uden hans lærdom-
- ville jeg aldrig have overlevet.
Nok er Richard Parker en tiger, men jeg ville så gerne have sagt:
"Det er overstået. Vi overlevede.
Tak, fordi du reddede mit liv. Jeg elsker dig, Richard Parker.
Du vil altid være hos mig.
Gud være med dig."
Jeg er helt målløs.
Det er svært at tro på, ikke?
Det er en stor mundfuld-
- at skulle finde meningen med det hele.
Hvis det skete, så skete det. Behøver det at give mening?
Noget af det er ret utroligt.
Jeg var den eneste, der overlevede forliset.
Derfor sendte det japanske rederi to mand ud for at tale med mig-
- på det mexicanske hospital, hvor jeg lå.
Jeg har en kopi af deres rapport.
De havde en forsikringssag kørende-
- og ville vide, hvorfor skibet gik ned.
De troede heller ikke på mig.
FORSIKRINGSRAPPORT 19. FEBRUAR 1978
Surikater i tusindvis på en flydende, kødædende ø, -
- som ingen nogensinde har set?
Ja, som jeg jo har fortalt.
Bananer kan ikke flyde.
Hvad fabler du om?
Du sagde, orangutangen kom flydende på et bundt bananer.
Men bananer kan ikke flyde.
Er du sikker?
Selvfølgelig kan de det. Prøv selv.
Vi er her slet ikke for at tale om bananer eller surikater.
Jeg har fortalt jer en lang historie, og jeg er meget træt.
Vi er her, fordi et japansk fragtskib er forlist i Stillehavet.
Det vil jeg aldrig glemme.
Jeg mistede hele min familie.
Giv ham et glas vand.
Vi vil ikke presse dig.
Og du har vores dybeste medfølelse.
Men vi kommer langvejsfra, -
- og vi har stadig ikke forstået, hvorfor skibet sank.
Fordi jeg ikke ved det.
Jeg lå og sov, da noget vækkede mig. Det kan have været en eksplosion.
Og så gik skibet ned.
Hvad mere forlanger I?
En historie, der ikke er tågesnak.
Vi må have en enklere forklaring til rapporten.
En, rederiet kan forstå.
En historie, vi alle sammen kan tro på.
Altså en historie uden ting, der aldrig er set før.
Præcis.
Uden overraskelser. Uden dyr eller øer.
Ja. Sandheden.
Hvad gjorde du så?
Jeg fortalte dem en anden historie.
Vi var fire, der overlevede.
Kokken og sømanden sad allerede i båden.
Kokken smed en redningskrans ud og trak mig om bord, -
- mens min mor klamrede sig til nogle bananer og klarede den.
Kokken var en væmmelig mand.
Han åd en rotte.
Vi havde masser af mad, men han fandt rotten efter nogle dage, -
- og han dræbte den, tørrede den i solen og åd den.
Han var et udyr, var han.
Men han var snarrådig.
Det var hans ide at bygge flåden og fange fisk fra den.
Uden ham havde vi været døde i løbet af få dage.
Sømanden var ham, der havde taget ris og sovs. Buddhisten.
Vi fattede ikke, hvad han sagde, men vi forstod, at han led.
Han havde brækket et ben i faldet.
Vi forsøgte at afstive det, men der gik betændelse i benet, -
- så kokken sagde, vi måtte gøre noget, ellers ville han dø.
Kokken lovede at gøre det, men mor og jeg måtte holde ham.
Og jeg troede på ham. Det måtte gøres.
Jeg blev ved med at sige: "Undskyld, undskyld."
Og han kiggede bare på mig. Hans øjne var så...
Jeg vil aldrig forstå meningen med den mands lidelser.
Jeg kan stadig høre ham.
Den lykkelige buddhist, der kun spiste ris og sovs.
Det lykkedes selvfølgelig ikke at redde ham. Han døde.
Næste morgen fangede kokken en guldmakrel.
Jeg forstod ikke, hvad han havde gjort, men det gjorde min mor.
Jeg havde aldrig før set hende så vred.
"Bare være glad," sagde han.
"Får vi ikke mad, dør vi. Det var det, der var formålet."
"Med hvad?" spurgte mor.
"Du lod staklen dø for at få madding, dit uhyre!"
Det gjorde kokken rasende. Han fløj hen mod hende med knyttet næve, -
- men mor stak ham en syngende lussing.
Jeg var lamslået.
Jeg troede, han ville slå hende ihjel på stedet.
Men det gjorde han ikke.
Kokken lod det ikke blive ved madding.
Sømanden...
Han gled ned ligesom rotten.
Kokken var en snarrådig mand.
Det var en uge senere, han...
Det var min skyld.
Fordi jeg ikke kunne holde på en skildpadde.
Den gled fra mig og svømmede væk.
Så gav kokken mig sådan en på kassen, -
- at mine tænder raslede, og jeg så stjerner.
Jeg troede, han ville slå mig igen, men så gik mor løs på ham-
- og skreg: "Uhyre!"
Hun råbte, at jeg skulle springe over på flåden.
Jeg troede, hun ville følge efter, ellers havde jeg aldrig...
Jeg skulle have fået hende til at springe først.
Det tænker jeg på hver dag.
Jeg sprang over og vendte mig om, netop som kniven blev trukket.
Jeg kunne intet gøre.
Jeg kunne ikke se væk.
Han smed hendes lig over bord.
Og så kom hajerne. Og jeg så, hvad de...
Jeg så det.
Næste dag slog jeg ham ihjel.
Han gjorde ikke modstand. Han vidste, han var gået for vidt, -
- selv efter hans egen målestok.
Kniven lå fremme, og jeg gjorde mod ham, som han gjorde mod sømanden.
Han var et gennemondt menneske, men det værste var...
...at han fik ondskaben frem i mig.
Og det må jeg leve med.
Jeg sad alene i en redningsbåd...
...og drev af sted på Stillehavet.
Og jeg overlevede.
Så havde de pludselig ikke flere spørgsmål.
Forsikringsfolkene virkede ikke, som om de brød sig om historien.
Men de takkede mig, ønskede mig held og lykke, og så gik de.
Så historierne...
Både zebraen og sømanden-
- brækkede et ben.
Og hyænen dræbte zebraen og orangutangen.
Hyænen er altså kokken.
Sømanden er zebraen.
Din mor er orangutangen.
Og du er...
...tigeren.
Må jeg stille dig et spørgsmål?
Naturligvis.
Jeg har fortalt dig to historier om, hvad der skete på havet.
Ingen af dem forklarer, hvad der fik skibet til at kæntre, -
- og ingen kan bevise, hvilken af historierne der er sand.
Begge historier indebærer, at skibet synker, -
- min familie dør, og jeg lider.
Sandt.
Hvilken af historierne synes du bedst om?
Den med tigeren.
Det er den bedste historie.
Tak.
Sådan er det også med Gud.
Mamaji havde ret.
Det er en fantastisk historie.
Vil du virkelig lade mig skrive den?
Naturligvis.
Var det måske ikke derfor, Mamaji sendte dig hertil?
Der kommer min kone.
Vil du spise med? Hun er en fremragende kok.
Jeg anede ikke, du havde en kone. - Og en kat og to børn.
Så ender din historie alligevel lykkeligt.
Tja, det er op til dig.
Nu er historien din.
"Hr. Patels utrolige historie skildrer et mod og en udholdenhed-
- uden sidestykke blandt skibbrudne.
Meget få skibbrudne kan påstå at have overlevet så længe til havs, -
- og da slet ikke i selskab-
- med en fuldvoksen bengalsk tiger."
Vi har besøg. Nu skal jeg præsentere jer.
Hej. - Hyggeligt at møde dig.
Adita.
Ravi.
Oversættelse: Henrik Thøgersen Scandinavian Text Service 2012