Tidigare i Criminal Minds: Evolution...
Släpper de upp vem som helst på sjätte våningen nu?
Alvez och jag är veteraner. Vi träffades i ARC-programmet.
Arméns återhämtningsprogram.
Vi hjälper sjuka och skadade soldater att återanpassa sig till ett civilt liv.
Tumören har spridit sig. Det finns inget mer vi kan göra.
Jag beklagar.
Förlåt att jag stör. Har du en sekund?
Ursäkta mig.
Såg du hur han kollade in dig? Du ser ut som hans fru som precis lämnade honom.
Välkommen till Sicarius-filerna. Jag är er värd, Brian Garrity.
Min gäst, självaste Sicarius-mördaren, Elias Voit.
Jag sparade beundrarbrev.
Det är sorgligt hur patetisk jag är, men vet du vad som är ännu mer patetiskt?
Nån som gör ett program om det, och alla som lyssnar på det.
Lance Kingston tog bilderna, men han skickade dem inte till dig.
Ditt fan stal dem.
Lance är bara ett sätt att nå målet. Han är ett bondeoffer.
Intrång. Bottenvåningen.
En död. Yttre korridoren.
Ser du honom?
Nej.
Era jävlar!
Ladda om!
- Jag leder. - Kom igen.
Agenter under beskjutning. Vi behöver förstärkning.
Uppfattat. Förstärkning är på väg.
Gör det inte.
Håll käften!
Snälla. Gör det inte.
Ta ett jävla steg till...
Ta det lugnt. Vi vill hjälpa till.
- Jag vill inte dö. - Ingen blir skadad.
Ljug inte för henne.
Sir, lägg ner vapnet.
Vad heter du?
Dra åt helvete. Det är mitt namn. Varför undanhåller ni dem från mig?
- Undanhåller vad då? - Mina mediciner! Jag behöver dem.
Okej! Lägg ner pistolen och släpp kvinnan
- så lovar jag... - Hallå!
Tror du inte att jag ser dig där borta?
- Vill ni att den här damen ska dö? - Nej! Sir, det vill vi inte!
Ge mig mina jävla mediciner!
Agent Lowell, har du målet i sikte?
- Nej. - Flytta på dig. Hitta målet.
Vad heter du?
- Melissa. - Prata inte med henne! Prata med mig!
- Målet i sikte. - Förstår ni?
- Inom skotthåll. - Den här killen...
Han vill så gärna döda mig att han känner smaken av det.
Men tänk om han missar? Då tar tjejen här smällen.
- Sir. - Nu räcker det med skitsnack, okej?
Jag räknar till tre.
- Och antingen får jag min medicin... - Snälla, nej.
- ...eller så skjuter jag skallen av henne. - Lowell, du har fri sikt. Skjut.
Okej?
- Ett. - Ge honom vad han vill ha!
- Två. - Om du dödar henne så dödar vi dig!
- Skjut. - Tre!
Vad i helvete?
Jag sköt.
Herrejävlar. Vad gjorde du?
Avbryt! Avbryt övningen.
Det var en skarp jävla kula.
- Herrejävlar. - Hämta O'Connor.
- O'Connor! - Vi behöver sjukvårdare. Nu.
Säkra era vapen nu. Magasinkontroll.
Jag har lösa skott.
Samma här.
Billy, vi är obeväpnade, okej? Lägg ner vapnet.
Prata med oss, Billy.
Sjukvårdare är på väg.
Han är död.
Jag sköt.
- Säkerhetsavdelningen. - Påbörja nedstängning. Nu.
Vi har en aktiv skytt. Det här är ingen övning.
Uppfattat.
Billy, om 30 sekunder stormar de in och dödar dig.
Du vill väl inte spilla mer blod?
Snälla. Ge mig vapnet.
Låt mig hjälpa dig, Billy.
Du.
Jag fattar inte.
Vad tänkte du?
Det var inom skotthåll.
Jag sköt.
Lystring, all personal. Det här är en nödsituation.
Ni är nedstängda.
Stanna där ni är tills vidare.
Det här är ingen övning. Jag upprepar, det här är ingen övning.
"Vi kan inte växa när vi lever i skam,
och vi kan inte använda skam för att förändra oss själva eller andra."
Brené Brown.
Så Tom Milliken blev skjuten?
Under en övning för utvalda ur gisslanräddningsteamet.
- En övning med skarpa skott? - Det är mycket att reda ut här.
Så Rebecca har bett BAU att bevaka det.
Gud, vet Alvez om det?
Han och JJ är på plats.
Tom Milliken var som familj för honom.
Brian, vad har jag sagt om telefonsamtal på lördagar?
Emily, jag skulle inte besvära dig om det inte var av yttersta vikt.
Jag har i min ägo bevis på ett förbrott.
Vad fan är ett förbrott?
- Är Tara där? - Hej, Brian.
Vad är detta förbrott?
Det är det som händer innan man begår brottet.
Nej, jag förstår termen. Vad tror du att du har?
Vågar jag säga ett manifest.
Adresserat till mig av ett fan. Det står, och jag citerar:
"Vissa kallar mig ett fan, men Han måste kalla mig Gud."
Och eftersom samma deklaration är skriven om och om igen...
Minns du Jack Nicholsons karaktär i The Shining?
Han börjar bli galen och skriver en mening
om och om igen. Bara arbete och ingen lek...
- Jag har sett filmen. - Du borde se det här.
Han har inte bara skrivit påståendet gång på gång,
han har även skrivit ut det i former.
Hela grejen är så knäpp. Det är som...
Jag är ingen profilerare, men hans avsikter är inte positiva.
Var är du?
Inte långt borta. Bokstavligen runt hörnet.
Du borde se det.
Okej, jag fixar ett besökskort.
Gud, allt på en gång.
David och jag kan ta hand om det.
Tack. Jag måste till träningsanläggningen.
Ja.
-Eller så skjuter jag skallen av henne. - Ge honom vad han vill ha!
-Två. - Om du dödar henne så dödar vi dig!
-Tre! - Vem mer vet?
Bara de som måste. Chefen, justitieministern, presidenten.
Jag skulle säga att mörkläggningen varar i 24 timmar till.
Men det är inte som att vi har många vänner här.
En sån här incident med agenter är precis den typ av svepskäl
de kan använda för att stänga avdelningen.
- Peter, jag beklagar. - Det är fortfarande svårt att tro.
Peter O'Connor, Millikens stabschef.
Tom talade väl om dig och ditt team. Han gav er ett fall nyligen, eller hur?
Ja. En tvetydig dödsutredning, och otroligt nog är han nu föremål för en.
Inte så tvetydig tyvärr.
Billy Lowell avlossade det dödande skottet.
Hans vapen var det enda med skarpa skott.
Ja, det verkar uppenbart.
Men officiellt måste det fortfarande fastställas som mord eller olycka.
Självklart.
Det var ett tag sen min träning,
men är det vanligt att HRT utför en övning med skådespelare och riktiga vapen nu?
Nej, det är inte vanligt.
Men Tom hade sin egen metodologi och carte blanche från toppen.
Ville han göra nåt så gjorde han det.
I det här fallet kände han att de utvalda behövde en mer verklig upplevelse.
Inkluderade den här övningen hela klassen?
Nej, bara Helm, Barlow och Lowell. Ett tremannateam.
Agent Lowell är redan häktad, men vi måste förhöra
- Helm och Barlow också. - Visst.
Har rättsläkaren tagit över kroppen?
- Han gör det just nu. - Ursäkta mig.
Luke.
Jag behöver en minut.
Jag försökte säga att han borde hoppa över den här.
Ja.
- Brian. - Tara!
Det är ett nöje att se dig igen.
Var är Emily?
Hon tyckte det var bäst att Tara och jag tog en titt på vad du har.
Okej.
Med tanke på vår tidigare historia, vore det inte bättre om Tara och jag...
Nej. Den här vägen.
"Vissa kallar mig ett fan, men Han måste kalla mig Gud."
Vad var det jag sa? "Redrum."
När fick du det här?
- Igår. - Igår?
Jag öppnade det idag.
Poststämpel, Kensington, Pennsylvania.
Ni har sett det här förut, eller hur?
Kan du ge oss en sekund?
Rör ingenting.
Det är identiskt med det Voit fick.
Men varför Garrity?
Han lyssnar på Garritys podd.
Men Voit får meddelandet.
Den fjäskande jäveln skrev till och med "han" med stort H.
Ja. Han gav Voit en gudalik status.
En status som han vill dela med sig av.
Försöker han få med Voit i podden igen?
Han hoppas att Voit ska kalla honom gud också?
Ja, den gamla guden kröner den nya.
Vad tänker du?
Du kommer inte att gilla det, men...
vi måste ta det här till Voit.
Självklart måste vi ta det till Voit. Jag vet det.
Varför skulle jag inte gilla det? Det är du som inte vill träffa honom.
Men det är du som måste se till att Garrity inte tror att vi lurar honom.
Vi lurar honom totalt.
- Men vi kan inte låta honom dela det. - Du har rätt, jag vet. Jag bara...
Att jag ser ut som hans ex betyder inte att jag är den bästa strategin.
Okej, jag är öppen för en annan.
Jag har ingen annan.
Jag ber dig inte att passa honom.
Bara att säga åt honom att åka hem och vänta på vidare instruktioner.
Låt honom känna att han är en del av en specialutredning.
Han litar på dig.
Okej.
Vi uppskattar att du uppmärksammade oss på det här.
Är du ledig senare ikväll?
- Ursäkta? - Middag, drinkar...
Jag vet att tajmingen är dålig mitt i jakten på en seriemördare.
Jag är gift, Brian.
När...
Mazel tov.
- Tack. - Han är lyckligt lottad.
Hon.
Ja, så låt oss fokusera här.
Brian, BAU behöver din hjälp att starta en hemlig utredning.
- Hemlig? - Det stämmer.
Så vi vill att du åker hem nu
och väntar på att gärningsmannen kontaktar dig igen.
När de gör det ringer du mig och så tar vi det därifrån.
- Ringer dig. - Ja, det stämmer.
Jag har inte ditt nummer.
Du ska få mitt jobbnummer.
Växeln.
Vill du prata om det?
Det är inte bra att förstoppa känslor.
Jag vet inte varför jag sa det så.
Men jag behöver inte säga
att ju djupare du trycker ner sorgen, desto mer smärtsam blir den.
Det gjorde du precis.
- Gjorde vad? - Du sa att du inte skulle säga nåt.
- Och sen gjorde du det. - Avled inte. Jag...
Det vore bra att prata med nån som förstår dig.
Det vill säga moi.
Jag ser dig.
Det gör jag verkligen.
Jag vet.
Jag vet vad du tänker säga.
Att jag står Milliken för nära och inte kan vara opartisk.
Du tar fallet.
Jag vill bara påminna dig, gå dit bevisen tar dig.
Gå inte till överdrift på grund av din relation till offret.
Tyler väntar på dig.
Tack.
- Ett. - Ge honom vad han vill ha!
- Två. - Om du dödar henne så dödar vi dig!
Tre!
Varför?
Tre!
Varför?
Du vet att vi kommer sitta här och titta på det om och om igen
tills du svarar på min fråga.
Det var...
Ursäkta?
Det var inom skotthåll...
- Det var inom skotthåll. Jag sköt. - Ja, det gjorde du!
Varför tror du agent Lowell vägrar säga nåt annat
förutom: "Det var inom skotthåll. Jag sköt." Som om det är ett mantra.
Milliken hamrade in i det våra huvuden.
Va?
Milliken utformade HRT-scenariot där gisslantagaren inte kan tas levande.
Billy, Joey och jag var i samma team, så vi skulle båda försöka leda.
Du menar att vara den som dödar?
Ja.
Joey och jag hade inga problem.
Vi kunde göra det med slutna ögon,
särskilt eftersom vi hanterade vanliga laserpistoler
och siktade på måldockor, men jag vet inte vad det var med Billy.
Han klarade det aldrig.
Han stelnade till, vilket gjorde Milliken förbannad.
Jag har sett Millikens korta stubin på nära håll.
Det är inte kul.
Det var hans jobb, att förbereda agenterna för fältet.
Utan tvekan.
Det var därför Billy drev Milliken till vansinne.
Agent Lowell, varför tvekar du?
Liv står på spel. Förstår du det?
Ja.
Vill du titta? Köp en biljett.
Ja, sir. Men...
Inga fler ursäkter. Om det är inom skotthåll, skjut.
Ja.
- Ja vad då? - Ja, sir.
Nej.
Säg det. Det är inom skotthåll. Jag skjuter.
- Det är... - Det är inom skotthåll.
- Jag skjuter.
Jag skjuter.
Okej.
Vi kör igen.
Ja. Vi körde det om och om igen.
Det var då vi gick från attrapper till rollspelare.
Laserpistoler till riktiga vapen med lösa skott.
Men att höja ribban hjälpte inte Billy. Han är fan hopplös.
Personligen trodde jag att det bara var en tidsfråga
innan han helt tappade det.
Att bli tillrättavisad är en sak.
Det gick långt bortom tillrättavisning.
Lowell, du har fri sikt. Skjut.
- Ett. - Ge honom vad han vill ha!
- Två. - Skjut.
Om du dödar henne så dödar vi dig.
Skjut.
Tre!
Fan också!
Driver du med mig?
Du fick ännu en gisslan dödad.
Vad fan måste jag göra för att få in det i din tjocka skalle?
Det är inom skotthåll.
Ska jag skjuta?
Man...
skjuter.
Bingo.
Kör igen.
Tro inte att jag inte är redo för din DOR.
Kom igen!
DOR.
Vet du vad det står för? Jag vet att du gör det.
"Drop on request", sparken.
Jag fattar, okej? Milliken ger dig skit.
Hotar din framtid.
Du stod inte ut längre. Vad ska du annars göra?
Jag sköt honom, men jag dödade honom inte.
Du, Billy.
Sluta jävlas med mig.
Vi går igenom ditt skåp.
När vi matchar kulorna med dem i magasinet...
Jag hade lösa skott precis som alla andra, jag svär.
- Uppenbarligen inte. - Jag vet!
Jag förstår inte.
Milliken delade själv ut vapnen och de lösa skotten.
Vi dubbelkollade allt innan vi började.
- Använde ni Millikens vapen? - Ja.
- Sluta ljuga! - Det gör jag inte. Kolla det, jag svär.
Agent Lowell, under övningen
involverade det här scenariot en aktiv skytt på ett kontor.
Men dina kollegor nämnde
att Milliken improviserade och utgav sig för att vara...
En galning som nekades sin medicin.
Kände ni till Millikens användning av antidepressiva medel?
Nämnde han det?
Vänta lite.
Jag vill prata med dig i det andra rummet.
- Vad gör du? - Tom sa att han tog citalopram.
Och? Det är inte relevant.
Det är klart att det är relevant.
Toms beteende verkade bli alltmer oberäkneligt.
Nej, det låter som om du letar efter en ursäkt, inte ett motiv.
Luke, Tyler.
Var är vi?
Inget erkännande, men avsiktligt mord.
Det kan ha varit självmord.
Självmord? Vad pratar du om?
Lyssna på mig. Om Milliken kontrollerade vapnen
och hans beteende påverkades
av medicinmissbruk eller att han inte tog den så är det möjligt.
Nej, det är inte möjligt. Det är absolut inte möjligt.
Vi har ballistiken på kulan.
Den matchar Millikens tjänstevapen.
Ja. Och han ville nog att agent Lowell skulle skjuta.
Tror du?
Tom tillbringade sitt liv med att hjälpa veteraner med psykiska problem.
Han skulle aldrig ta sitt liv.
Vänta.
Som jag ser det nu har ni två troliga teorier.
Få ner det till en.
Tror du att det är ett test till?
Ja, men inte bara för oss.
Han mäter nivån på sin egen återhållsamhet.
Och det var därför han skickade det till Garrity?
Han försöker sakta ner sig själv, och om han inte kan det
kommer det att kosta nån annan livet.
Förutsatt att han inte redan har dödat.
Det kan han ha gjort, och nu vill han kallas Gud
för att han känner att han har makten att visa nåd.
Att välja vem som lever och vem som dör.
Men inte förrän du ger honom facklan.
Det är därför han använder stort H när han hänvisar till dig.
Utan ditt godkännande kommer han inte att känna nåt speciellt.
Det kan vara ännu ett skäl att skicka det till Garrity.
Försöka få med mig i podden igen.
Ja, det kommer inte att hända.
Okej, men om han hör nån annans röst i podden
blir han kanske oförsiktig nog för att avslöja sig.
Okej, vem tänker du på?
Mig.
Ja.
Nej.
Om han är mitt fan försöker han gå i mina fotspår,
vilket betyder att han har läst alla dina böcker.
- De är inga instruktionsböcker. - Han respekterar dig.
Du ledde teamet som ledde till att jag tillfångatogs.
Om han hör din röst live i Brians podd vet jag inte hur han inte kan höra av sig.
Du är den enda han kanske kan överlämna sig till.
Jag menar...
För att han litar på dig.
Du vet att jag har rätt, annars skulle du inte vara här.
Hej, förlåt att vi stör.
Inga problem. Vad behöver ni?
När vi gick igenom rapporterna hittade vi ingen
som beskrev när Milliken drog sitt tjänstevapen mot agent Lowell.
- Det förvånar mig tyvärr inte. - Har en rapport lämnats in?
Inte till mig, men jag hör nu rykten om
att många anonyma rapporter som har skickats in kan ha försinkats.
Högt uppsatta vänner?
Det är bara hörsägen.
Allt jag vet av personlig erfarenhet är att han fick resultat.
Om han godkände dig var du den bästa av de bästa.
Så du säger att de var villiga att titta åt andra hållet
om du gick över gränsen då och då?
Du säger det. Men jag säger inte emot.
Det är den nya klassen. Den tar kål på mig.
Den triggar alla mina gamla vanor.
Jag är bara inte... Jag vet inte.
Nej. Du får inte sluta med "jag vet inte". Prata med mig.
Cindy. Hon är inte lycklig.
Kom igen. Ni har väl varit med om värre?
Tja.
Det är grejen med att bli äldre och klokare.
Man inser att man inte behöver tillbringa resten av livet med
att stå ut med skit.
- Tror du att du står ut med henne? - Nej, inte jag. Cindy.
Hon har tillbringat större delen av sitt liv med att hantera min.
Går ni i terapi?
Ja. Två gånger i veckan.
Det är ändå mitt fel.
Jag vet inte vad som pågår. Jag tar med mig jobbet hem.
Jag skäller på henne som om hon vore en av mina rekryter. Det är illa.
Luke.
En vis man sa en gång till mig att det är en sak att identifiera problemet
och en annan att göra jobbet.
- Ord. - Tills man sätter dem i verket.
Jag vet inte vad jag skulle göra utan henne.
Du kanske behöver lite ledigt.
Ditt glas är tomt.
Vill du ha en till?
Nej, det är bra.
Kom igen. Jag bjuder på en runda till.
- Visst. - Duktig pojke. Så ska det låta.
Det verkar som om vi måste förhöra hela teamet igen.
Är du okej?
Det är inte rättvist.
Döden är sällan det.
Inte döden.
Sorgen.
Fan.
Förlåt, jag...
Du är den sista jag borde säga det till.
Nej, jag fattar.
Jag bara... Jag vill inte att du ska tro att jag försöker jämföra
vad du gick igenom med vad jag går igenom.
Luke, sluta.
Jag förstår.
Alla upplever sorg på sitt eget sätt.
Det har gått över ett år,
och det går inte en dag utan att jag ser Wills ögon
eller hans humor i pojkarna.
Det är... Det är så jävla brutalt.
Sorgen är inte snäll.
Eller rationell eller rättvis.
Men tro mig,
om du inte ger dig själv utrymme att känna,
om du stänger av dig från de känslorna, så blir det mycket värre.
Ja.
Så vad kan vi göra för att ge dig det utrymme du behöver?
Jag trodde att jag kunde leda det här fallet,
men jag behöver dig och Tyler som stöd.
Vi är här för dig.
Tack.
Förutom hans handlingar under träningen,
vad mer kan du berätta om Millikens beteende?
Jag umgicks inte med honom utanför övningarna.
Före genomgångarna eller efter träningen då?
Kanske under kontorstid?
Ja, ibland.
Det stämmer väl att han var hård under träningen,
men på sistone, när han var ensam...
började det bli konstigt.
Hur då?
Jag ville diskutera en procedurfråga.
Jag gick in, och han satt bakom sitt skrivbord.
Han såg mig inte, men jag såg honom. Och han grät.
Ja, Joey berättade om det.
Han sa att han storgrät.
Det var så ologiskt.
Ja, vi förberedde oss för nästa utvärdering,
men det var en stressfri dag.
Nåt måste ha påverkat honom.
Jag ska säga dig en sak. Jag har känt Tom Milliken i över 20 år.
- Jag har aldrig sett honom gråta. - Luke.
Inte jag heller, tekniskt sett. Det är vad Joey sa.
Joey kunde inte heller säga vad som bekymrade agent Milliken. Kan du?
Okej, inte säkert. Det gick ett rykte.
Hans fru skulle lämna honom.
Cindy? Nej.
- Är det hans fru? - Ja.
Som jag sa, jag kan inte vara helt säker på
att hans fru skulle lämna honom. Jag råkade bara höra det.
Är du okej?
Cindy.
Luke.
- Kul att se dig. - Jag beklagar.
Vi tog det när han gick i pension från armén.
Ja.
Ja, jag minns den tiden.
- En ny utplacering var sjätte månad. - Långa telefonsamtal hem.
- Eller inga telefonsamtal på veckor. - Ja.
Han sa att vi äntligen skulle slå oss till ro.
Köpa ett hus, sluta flytta från bas till bas.
Han sa att det bästa beslutet han nånsin fattade var att gå med i FBI.
Att det kändes som att ni äntligen...
Äntligen hade tid för varandra.
- Ja. - Just det.
Ibland verkar de som hjälper andra mest inte kunna hjälpa sig själva.
Jag vet inte vad du menar.
Cindy, BAU håller på att pussla ihop
det som hände. Och det har kommit fram information
som tyder på att Tom kan ha agerat självdestruktivt.
Att han kanske var självmordsbenägen.
Tom? Vem har sagt det?
- Det får jag inte säga. - Absolut inte, Luke.
Och inte bara för att jag är hans fru.
Cindy, tänkte du lämna honom?
Wow.
Jag skulle inte fråga om jag inte var tvungen.
Jag kan inte tro det. Det är bara det att en av Toms rekryter såg honom
här på kontoret ensam, gråtandes hysteriskt.
En man ser en annan man gråta, så han måste vara självmordsbenägen?
Luke du är beteendeprofilerare. Du borde veta bättre.
Jag vet att Tom kämpade med hur mycket han sårade dig.
Ja.
Ja, över 30 år av att Tom begravde sina känslor dödade vårt förhållande.
Men Tom var inget annat än hoppfull, eller hur?
Han hittade en ny psykolog.
Han fick ny medicin.
Och till slut kom han i kontakt med sina känslor, sin sanning.
Och ja, nyligen fick det honom att gråta, vilket var bra för honom och för oss.
Så ni skulle inte skilja er?
Så länge han jobbade på det tänkte jag aldrig lämna honom.
Jag såg till att han visste det.
Så enligt dig var jobbet det enda Tom hade problem med.
För män som Tom, som kände ett stort ansvar
att förbereda nästa generations krigare,
hade han svårt att bestämma om han ville bli älskad eller fruktad.
- Jag älskade honom. - Många andra skulle nog inte hålla med.
Och med den sista klassen
sa han att den bästa läxan han kunde ge dem var att sparka dem.
Det var därför han bestämde sig för att ta Toms liv, eller hur?
Eller hur?
- Hej. Har du en minut? - Självklart.
Jag har gjort som vi sa och följt bevisen dit de tar mig.
Lowell sköt så klart Tom och...
Han tog varken hans liv av misstag eller avsiktligt.
- Så självmord? - Nej.
Jag vet inte varför jag inte tänkte på det från början,
men även om Tom var fixerad vid Lowells tillkortakommanden
hade han hållit hela sin enhet ansvarig.
- En för alla, alla för en. - Ja, och det bandet betyder allt.
Om Tom hotade med DOR
hotade han med att sparka alla tre agenter,
inklusive Barlow och Helm.
Så du tror att en eller båda...
Med flit gav Lowell ett magasin med skarpa skott.
Lowells historia gör honom till en perfekt syndabock.
Om det inte fungerade hade de en plan B.
Millikens beteende tyder på självmord.
De var garderade.
Tills nu.
Nej, tills vi kan bevisa det.
Vi har bara en timme på oss innan det är offentligt.
Luke.
Bra jobbat.
Din teori verkar vettig. Men baserat på förhören är jag inte säker.
Barlow och Helm är inte kapabla till det.
Jag vet, men det finns ett sätt att säkerställa det.
- Vi borde ge Lowell en kognitiv. - Precis.
Traumat hindrar honom från att berätta exakt
vad som hände före och under övningen.
- Du borde göra det. - Nej.
Luke.
Han och jag fick en dålig start. Han skulle inte kunna slappna av.
Kan inte din närvaro få honom att tänka om?
Ja.
Vi är här om du behöver oss.
Nej. Jag vill inte göra det.
- Agent Lowell... - Nej.
Du har försökt lura mig att erkänna.
Billy. Jag är ledsen.
Jag är ledsen, okej?
Jag vill vara ärlig mot dig.
Agent Milliken...
Tom och jag stod varandra nära.
Han var som familj och...
Att höra en del av det han sa och gjorde var svårt.
Så jag var inte rättvis mot dig.
Jag ber om ursäkt.
Okej.
Om du är villig att göra det vi kallar ett kognitivt förhör
kan det hjälpa oss att avgöra vad som hände
och tillsammans hitta sanningen.
Okej.
Hur börjar vi?
Varför gick du med i FBI?
När jag växte upp... tyckte jag aldrig att jag räckte till.
Det såg pappa till.
Jag behövde bevisa nåt för honom,
så jag ansökte till FBI och blev antagen.
Pappa kunde inte tro det.
Men...
Med alla förväntningar så blev allt bara...
Större?
Ja.
Särskilt när jag gick med i gisslanräddningsteamet.
Det var då jag...
började få panikångest för första gången.
Och agent Milliken visade ingen sympati.
Jo, det gjorde han.
Och...
inte... Han var som Jekyll och Hyde.
Han... rekommenderade en terapeut men kom hela tiden tillbaka till
att ingen hade tid för min skit.
Liv står på spel.
Men du slutade inte.
- Jag hade fortfarande nåt att bevisa. - För din far?
Ja.
Och agent Milliken påminde dig om honom?
Ja.
Varje gång han skrek åt mig...
kunde jag höra pappas röst, och det
fick mig bokstavligen att skaka.
Billy, jag vill att du blundar. Okej?
Ta ett djupt andetag.
Vi går tillbaka.
Agent Milliken delar ut vapnen.
Visar han att magasinen är laddade med lösa skott?
Ja, det gör han.
Men Joey, Owen och jag dubbelkollar.
Vad händer sen?
Vi började övningen igen.
Är du säker?
Ja.
Okej, blunda.
Agent Milliken ger order om
att göra er redo och sätta igång med övningen.
För helvete, Lowell. Liv står på spel.
Klarar du det inte så dör folk. Så enkelt är det.
Titta på mig! Tror du att det här är misshandel?
Klarar du inte av mig klarar du inte av det här jobbet.
Men jag antar att byrån också behöver sina kontorsråttor.
Vill du titta på? Köp en biljett. Annars...
Jag hör min pappa.
- Inga fler jävla ursäkter. - Och jag börjar skaka.
Du skjuter. Förstår du?
- Jag börjar må illa och kan inte sluta. - Kör igen.
Jag kräks.
Vad gör Milliken?
Han var förbannad.
Alla var förbannade.
Joey och Owen sa: "Herregud. Då var det dags igen."
Vad händer nu?
Sen kände jag en hand på min rygg.
Vems hand?
Det är okej, du klarar det.
Det var O'Connor.
- Millikens stabschef? - Ja.
Jag minns... att han liksom visiterade mig.
Du fixar det här.
- Du tappade det. - Fan.
Tack.
Herregud.
Jag trodde att han hjälpte mig.
Ladda om!
Jag...
Jag förstår inte...
Varför skulle han göra så mot mig?
Allt han brydde sig om var att hitta nån som kunde ta skulden.
Men jag tryckte av.
Det blir mitt ord mot hans, och vem kommer att tro mig?
- Tack, Peter. - Inga problem.
- Fick ni rapporterna jag skickade? - Ja.
Vi måste titta på en sak till.
Vad då?
Vi tror att Milliken hade en dagbok. I kassaskåpet.
När hans fru hämtade hans saker
sa hon att du inte var här för att öppna det åt henne.
Nej, men jag kan göra det nu.
Jag ser ingen dagbok.
Kliv åt sidan.
PATRONER
Peter O'Connor, du är gripen för mordet på agent Tom Milliken.
Vad fan gör ni?
Ballistiken bekräftar att Milliken dödades av sin egen kula.
Ammunitionen förvarades alltid i det här kassaskåpet.
Cindy sa att hennes man och en annan person hade kombinationen.
Du var den personen.
Det här är sjukt. Jag gav allt för den mannen.
Vi ser det. Men du kunde inte hjälpa det.
Du pekade oss i riktning mot OPR.
Alla de anonyma klagomålen,
varav ett rörde en rekryt som fick sparken och en vecka senare tog sitt liv.
Matthew O'Connor.
Din bror.
Och ingen brydde sig, så du fick ta saken i egna händer.
OPR är ett jävla skämt.
Vad är poängen? Reglerna tillämpas aldrig lika.
Nån får alltid specialbehandling.
Din bror förtjänade bättre.
Milliken fick vad han förtjänade.
Billy, då? Han förtjänade inte det här.
Ta ut honom härifrån.
Test ett, test två. Sex laxar i en laxask.
Jag måste säga att ditt manus är bra,
men jag skulle vilja föreslå några små ändringar.
Kanske några fler puffar för mina reklampauser.
Nej, håll dig till orden på sidan.
Vi har gått igenom det här förut.
Förstår du inte allvaret i det vi gör här?
Jo, det gör jag. Men allvarligt, om han gillar podden,
kan han nog se skillnaden mellan mig och brottsprovokations-mig.
- Det är inte brottsprovokation. - Du vet vad jag menar.
Brian, vi är klara här, okej?
Det kommer att gå bra.
När vi är i sändning
hoppas vi att orden i manuset ska locka det här fanet att ringa in.
Sen måste vi hålla honom på linjen länge nog för att spåra honom...
Eller få en bra profil.
Jag vet. Du berättade för mig.
Vi sa också att om du avviker en stavelse från manuset här kan nån dö.
Är det förstått?
Kristallklart.
Nu skriver vi poddhistoria.
Hej, Brian.
- Gästframträdande? - Han är bara här för att observera.
Ignorera honom. Jag menar det.
Säg inte ett ord om att han är här.
Okej, men vore det inte vettigare om killen
kunde prata direkt med honom?
Inga fler frågor. Håll dig till manus.
Penelope.
Jag är redo när du är det. Avvaktar att spåra inkommande samtal.
"Välkommen till ett speciellt avsnitt av Sicarius-filerna.
Vi sänder direkt från FBI,
och vi har den berömde författaren och chefsagenten David Rossi med oss."
- Tack för att du är här, David. - Tack för att jag fick komma, Brian.
"Det här är ett liveavsnitt, så var inte blyga.
Vi tar emot samtal, och ni hittar numret på den officiella hemsidan."
"David, det finns mycket att prata om vad gäller din omtalade karriär,
men idag fokuserar vi på Elias Voit, Sicarius-mördaren.
Jag vill börja från början."
"Säg mig, när blev du först medveten om dr Tara Lewis upptäckt
av den begravda containern i Yakima County?"
Min fråga till agent Rossi har att göra med Benjamin Reeves.
Är det sant att Reeves...
Nån sa en gång att Second Street
är det vanligaste gatunamnet i USA...
I övervakningsfilmen från järnaffären, medan jag inte kunde identifiera Voit,
såg jag honom stoppa handen i bakfickan för att sätta mobilen i tyst läge.
Vilket ledde till att ni spårade samtal till och från den delen av landet?
Ja, det stämmer.
Tack för att du ringde, Oliver.
"Du spårar samtalet
och får hundratals att gå igenom, men eftersom du visste när de gjordes
kunde du i princip sikta in dig på Seattle."
Det stämmer.
DOLD IP
Jag pausar dig där, för vi har ett annat samtal.
MATCHNING BEKRÄFTAD
Hej, Brian Garrity och David Rossi sänder live.
Vem har vi nöjet att tala med?
Kalla mig Gud.
Okej, vi ska kalla dig Gud.
Har du en fråga?
Varför sicarius-spindlar?
Jag har isolerat telefonlinjen.
Kan du spåra den?
Inte direkt.
Kör han motåtgärder?
Han är definitivt Voits elev.
Håll linjen öppen men pausa direktsändningen.
- Okej. - Som ett fan av podden
känner du så klart till Elias Voits vittnesmål om spindlarna.
Låt David Rossi svara. Varför sicarius-spindlarna?
Jag känner igen rösten. Det är Lance Kingston.
Men han kan inte vara vår Gud.
Nej, han är hans gisslan.
Du är inte nöjd med Voits svar.
"Det är jag inte. Ingick sicarius-spindlarna
i Voits kontraspionageträning och förhörstaktik?"
"I ett tidigare avsnitt beskrev jag hur jag förskönade vissa aspekter
av Sicarius-filerna för dramatiska syften. Faktum är att jag ljög.
Elias Voit har inget med FBI att göra
och är inte kopplad till nåt statligt program."
Menar du att Voit är unik?
Han är sällsynt, men inte unik.
Precis som du.
"Försöker du profilera mig?"
Det kan jag inte, för jag pratar inte med dig.
Jag pratar med Lance Kingston, mannen du håller fången.
Penelope, prata med mig.
Jag är så nära.
- Vi har inte mycket mer tid. - Okej, jag vet.
Du håller Lance fången...
LANCE BETYDER
...och använder honom som ombud
för att Lances död inte kommer att tillfredsställa dig.
- Ramona Havener. - Vad är det med henne?
Voit skonade henne, och hennes vittnesmål ledde till hans fällande dom.
Voit skonade inte henne. Han gav henne till Arthur Kiel
som han visste skulle misshandla och strypa henne.
"Men det gjorde inte Arthur Kiel."
- Nej, för vi hittade henne först. - "Varför dödade inte Voit henne?"
Det var...
Det var för att Ramona påminde honom om hans exfru Sydney.
Okej, jag har honom.
Han är på Stash-All Storage Facility i Richmond, Virginia.
Det är ett garage som hyrs av Lance Kingston.
- Stash-All Storage, Richmond, Virginia. - Jag fixar det.
Gud, är du fortfarande med oss?
Är han där?
- Vem då? - Voit.
Nej!
- Herregud, nej! - Vad i...
Lance?
Nej, gör det inte. Sluta!
- Brian. - För helvete, säg om han är där!
Snälla, sluta! Han kommer att döda mig!
- Ja, han är här. - Nej.
Nej, nej, nej, gör det inte. Sluta!
Lance?
Voit är här. Elias är här. Du kan prata med honom.
AVBRUTET SAMTAL
Herregud.
Vad hände?
Du orsakade precis en mans död.
Översättning: Monika Stewart