Tidligere på Criminal Minds Evolution...
De slipper hvem som helst opp i sjette etasje nå, hva?
Alvez og jeg er pensjonerte soldater. Vi møttes i MRP.
Militærets rehabiliteringsprogram.
Vi hjelper syke og skadde tjenestemenn ut i det sivile liv igjen.
Svulsten har spredd seg. Vi kan ikke gjøre noe mer. Beklager.
Evig lojal, evig elsket
Beklager at jeg forstyrrer. Har du et øyeblikk?
Unnskyld meg.
Så du hvordan han så på deg? Du ser ut som kona hans som nettopp forlot ham.
Velkommen til The Sicarius Files. Jeg er verten deres, Brian Garrity.
Gjesten min er selveste Sicarius-morderen, Elias Voit.
Har masse fanbrev til deg.
Jeg er IKKE patetisk.
Jeg er patetisk, men vet du hva som er enda mer patetisk?
Noen som lager et show om det, og alle som hører på det.
Det var Lance Kingston som tok bildene, men ikke han som sendte dem til deg.
Tilhengeren din stjal dem.
Lance er bare et middel. Han er et offer.
Innbrudd på området. Første etasje.
Én omkommet. Ytterkorridoren.
Ser du noe?
Nei.
Jævler!
- Lad om. - Ok.
- Jeg leder an. - Beveger meg.
Vi trenger forsterkninger umiddelbart.
Mottatt. Forsterkninger er på vei.
Ikke.
Hold kjeft! Hold kjeft.
Vær så snill. Ikke.
Ta ett jævla skritt til.
Rolig nå. Vi vil hjelpe.
- Jeg vil ikke dø. - Ingen blir skadet.
Ikke lyv til henne.
Sir, bare legg ned våpenet.
Hva heter du?
Faen ta deg. Det er navnet mitt. Hvorfor skjuler du dem for meg?
- Skjuler hva for deg, sir? - Medisinene mine! Jeg trenger dem.
Ok! Legg ned våpenet, slipp kvinnen,
- og jeg lover at jeg... - Hei!
Tror du ikke jeg ser deg der borte?
- Vil du at denne damen skal dø? - Nei! Sir, det vil vi ikke!
Så gi meg medisinene mine!
Agent Lowell, er målet funnet?
- Nei. - Omgrupper. Finn målet.
Hva heter du?
Melissa.
Ikke! Ikke snakk til henne! Snakk til meg!
- Målet er funnet. - Forstår du?
- Jeg er på skuddhold. - Denne fyren, hva?
Denne fyren vil så gjerne drepe meg at han kan smake det.
Men hva om han bommer? Og hun her tar støyten.
- Sjef. - Nok av dette tullet, ok? Nok!
Jeg teller til tre,
- og enten gir du meg medisinene mine... - Nei.
- ...ellers blåser jeg hodet av henne. - Lowell, de er klare. Nå.
Ok?
- Én. - Bare gi ham det han vil ha!
- To. - Dreper du henne, dreper vi deg!
- Skyt. - Tre!
Hva faen?
Jeg skjøt.
Fy faen. Hva gjorde du?
Avbryt! Avbryt øvelsen.
Det var et ekte skudd.
- Fy faen. - Hent O'Connor.
- O'Connor! - Vi trenger medisinsk hjelp. Fort.
Sikre våpnene nå. Magasinsjekk.
Jeg har løspatroner.
Samme her.
Billy, vi er ubevæpnet, ok? Legg ned våpenet.
Snakk til oss, Billy.
Saniteten kommer.
Han er død.
Jeg skjøt.
- Vakter. - Start nedstengning. Nå.
Vi har en aktiv skytter.
Dette er ingen øvelse. Jeg gjentar, ikke en øvelse.
Mottatt.
Billy, om 30 sekunder stormer ekte vare inn her,
og de vil drepe deg.
Du vil vel ikke ha mer blod på hendene dine, Billy?
Vær så snill. Gi meg våpenet.
La meg hjelpe deg, Billy, ok?
Hei.
Jeg skjønner det ikke.
Hva tenkte du på?
Jeg var... Jeg var på skuddhold.
Jeg skjøt.
Hør etter, alt personale. Dette er et nødstilfelle.
Dere er innelåst.
Bli hvor dere er inntil videre.
Dette er ingen øvelse. Jeg gjentar, dette er ikke en øvelse.
"Vi kan ikke vokse når vi skammer oss,
og vi kan ikke bruke skam til å endre oss selv eller andre."
Brené Brown.
Så Tom Milliken ble skutt?
Under en øvelse for utvalgte fra gisselredningsteamet.
- En øvelse med skarp ammunisjon? - Det er mye å finne ut av her,
og derfor har Rebecca bedt BAU om å følge med på det.
Gud, vet Alvez det ennå?
Han er på åstedet med JJ.
Tom Milliken var som familie for ham.
Brian, hva har jeg sagt om telefonsamtaler på lørdager?
Emily, jeg ville ikke brydd deg om det ikke var ytterst viktig.
Jeg har i min besittelse bevis på en førforbrytelse.
Gud, hva faen er en førforbrytelse?
- Er det Tara? - Hei, Brian.
Hva er det med denne førforbrytelsen?
Det er det som skjer før man begår en forbrytelse.
Nei, jeg skjønner uttrykket. Hva tror du at du har?
Tør jeg si et slags manifest.
Adressert til meg av en fan. Det står, og jeg siterer:
"Noen kaller meg kanskje en fan, men han må kalle meg Gud."
Og siden den samme erklæringen skrives om og om igjen...
Husker du Jack Nicholsons figur i Ondskapens hotell?
Han begynner å bli sprø, og han skriver
en setning om og om igjen. "Bare jobb og ingen moro gjør"...
- Ja, jeg har sett filmen. - Du burde se dette.
Ikke bare har han skrevet mantraet sitt gjentatte ganger,
han har også skrevet det i former.
Hele greia er så sprø, det er liksom...
Jeg er ingen profilerer, men han klør etter å gjøre noe ille.
Hvor er du?
Ikke langt unna. Rett rundt hjørnet.
Du burde ta en titt.
Ok, jeg har et besøkskort som venter på deg.
En ulykke kommer sjelden alene.
Ok. David og jeg kan ta oss av dette for deg.
Takk. Ja, jeg må komme meg til treningsområdet.
Ja.
Ellers blåser jeg hodet av henne.
-Én. - Bare gi ham det han vil ha.
-To. - Dreper du henne, dreper vi deg!
-Tre! - Hvem andre vet det?
Nå gis informasjon ifølge tjenslig behov. Direktør, minister, president.
Stillheten i nyhetene varer i et døgn til.
Men vi har ikke mange venner i denne administrasjonen.
En hendelse som dette er akkurat den typen påskudd
de kan bruke for å stenge avdelingen.
Peter. Jeg er så lei for det.
Det er enda vanskelig å tro.
Emily, dette er Peter O'Connor, Millikens stabssjef.
Tom skrøt av deg og teamet ditt. Han kom med en sak til deg nylig.
Ja. En tvetydig dødsfall-etterforskning,
og utrolig nok utsettes han for en nå.
Ikke så tvetydig, dessverre.
Billy Lowell avfyrte det dødelige skuddet.
Kun hans våpen hadde skarp ammunisjon.
Ja, det virker åpenbart.
Men offisielt må det fastslås om det var drap eller en ulykke.
Selvsagt.
Det er en stund siden jeg var rekrutt,
men er det vanlig nå at GRT utfører en øvelse med skuespillere og ekte våpen?
Nei, det er ikke vanlig,
men Tom hadde sin egen metode og carte blanche fra ledelsen.
Hvis han ville gjøre noe, gjorde han det.
I dette tilfellet følte han at rekruttene trengte en mye mer virkelig opplevelse.
Inkluderte denne øvelsen hele rekruttklassen?
Nei, bare agentene Helm, Barlow og Lowell. De var en enhet på tre.
Agent Lowell er allerede i varetekt,
men vi må avhøre
- agentene Helm og Barlow også. - Greit.
Har rettsmedisineren tatt over liket?
- Han gjør det nå. - Unnskyld meg.
Luke.
Gi meg et øyeblikk.
Jeg prøvde å si at han kanskje burde stå over denne.
Ja.
- Brian. - Tara!
Vel, jeg... For en glede det er å se deg igjen.
Hvor er Emily?
Hun tenkte det var best at Tara og jeg så på det du har.
Ok.
Med tanke på fortiden vår,
er det ikke bedre om Tara og jeg...
Nei. Denne veien.
"Noen kan kalle meg en fan. Men han må kalle meg Gud."
Hva sa jeg? "Redrom, redrom".
Når fikk du dette?
- I går. - I går?
Jeg åpnet det i dag.
Poststempel Kensington i Pennsylvania.
Dere har sett dette før, ikke sant?
Unnskyld oss litt.
Ikke rør noe.
Det er nesten identisk med det han sendte til Voit.
Men hvorfor sender han det til Garrity?
Han hører på Garritys podcast.
Men beskjeden er fortsatt til Voit.
Den smiskende jævelen brukte til og med stor H i "han".
Det gir en slags gudelignende status til Voit.
En status som denne fyren vil dele.
Prøver han å presse Garrity til å få Voit tilbake på podkasten hans?
Han håper at Voit vil kalle ham en gud også?
Ja, den gamle guden kroner den nye.
Hva tenker du?
Du vil ikke like det,
men vi må ta det med til Voit.
Selvfølgelig må vi dra til Voit med det. Hvorfor skulle jeg ikke like det?
Det er du som ikke vil omgås fyren.
Men du må sørge for
at Garrity ikke føler at vi føyer ham.
Visst føyer vi ham.
Men vi kan ikke la ham dele det han vet.
Ja, du har rett. Jeg vet det. Jeg bare... Bare fordi jeg ser ut som fyrens eks,
betyr ikke det at jeg må være strategien her.
Ok, jeg er åpen for en annen.
Jeg har ikke en annen.
Jeg ber deg ikke om å passe ham.
Bare be ham dra hjem og vente på videre instruksjoner.
La ham føle at han er en del av en spesialetterforskning.
Han stoler på deg.
Greit.
Vi setter pris på at du gir oss beskjed om dette.
Er du ledig senere i kveld?
- Unnskyld? - Ledig til en middag, drinker.
Jeg vet at timingen ikke er god når man jakter på en seriemorder.
Jeg er gift, Brian.
Når...
Mazel tov.
- Takk. - Ja. Heldig fyr.
Jente.
Ja, så la oss fokusere her.
Brian, BAU trenger din hjelp til å starte en hemmelig etterforskning.
- Hemmelig? - Det stemmer.
Så det du må gjøre, er å dra hjem nå og vente
på at den ukjente kontakter deg igjen.
Når hen gjør det, ringer du meg, og så tar vi det derfra.
- Jeg ringer deg. - Du... Ja, det stemmer.
Har ikke nummeret ditt.
Jeg skal gi deg jobbnummeret.
Sentralbordet.
Vil du snakke om det?
Det er ikke bra å forstoppe følelser.
Vet ikke hvorfor jeg sa det sånn.
Men jeg trenger ikke å si
at jo dypere du presser sorg ned, jo vondere blir det.
Du gjorde det.
- Gjorde hva? - Du sa du ikke skulle si det,
- og så gjorde du det. - Ikke avled. Jeg...
Det ville vært fint å snakke med noen som er
på bølgelengde med deg.
Nemlig moi.
Jeg ser deg.
Det gjør jeg virkelig.
Det vet jeg.
Jeg vet hva du skal si.
At jeg er for nær Milliken til å være upartisk.
Du er på saken.
Jeg vil bare minne deg på å gå dit bevisene fører deg.
Ikke ta av på grunn av forholdet ditt til offeret.
Tyler venter på deg.
Takk.
- Én. - Bare gi ham det han vil ha.
- To. - Dreper du henne, dreper vi deg!
Tre!
Hvorfor?
Tre!
Hvorfor?
Du vet at vi kommer til å sitte her og se på dette om og om igjen
til du svarer på spørsmålet mitt.
Jeg var...
Unnskyld?
Jeg var på skuddhold...
- Jeg var på skuddhold. Jeg skjøt. - Ja, det var du faen meg.
Hvorfor nekter agent Lowell å si noe annet enn:
"Jeg var på skuddhold. Jeg skjøt." Som om det er et slags mantra.
Herregud, dette er noe Milliken hamret inn i hodene våre.
Hva?
Milliken designet et GRT-scenario der
gisseltakeren ikke kan tas i live.
Billy, Joey og jeg var på samme lag, vi byttet på hovedrollen.
Mener du å være den som skjøt?
Ja.
Joey og jeg kunne løpt gjennom dette med øynene lukket,
spesielt siden vi håndterte de vanlige laserpistolene og siktet på dukker,
men jeg vet ikke hva som skjedde med Billy.
Hver eneste gang fikk han det ikke til.
Han stivnet til, og Milliken klikket fullstendig.
Jeg har sett Millikens korte lunte på nært hold.
Det er ikke pent.
Det var jobben hans. Å gjøre agenter klare for felten.
Uten tvil.
Det var derfor Billy drev Milliken til vanvidd.
Agent Lowell,
hvorfor nøler du?
Liv står på spill her. Forstår du det?
Ja.
Vil du se på? Kjøp en billett.
Ja, sir. Sir, men...
Ingen flere unnskyldninger. Hvis du er på skuddhold, skyter du.
Ja.
- Ja, hva? - Ja, sir.
Nei.
Si det. Jeg er på skuddhold. Jeg skyter.
- Jeg er... - Jeg er på skuddhold.
- Jeg skyter.
Jeg skyter. Jeg skyter.
Greit.
Vi prøver igjen.
Ja.
Vi prøvde igjen og igjen.
Og det var da vi gikk fra dukker til rollespillere.
Fra laserpistoler til ekte våpen med løspatroner.
Men å øke innsatsen hjalp ikke Billy.
Han er faen meg håpløs.
Og personlig trodde jeg det bare var et spørsmål om tid
før han klikket fullstendig.
Å bli irettesatt er én ting.
Det gikk langt utover å bli irettesatt.
Lowell, du er klarert. Skyt.
- Én. - Bare gi ham det han vil ha.
- To. - Skyt.
Dreper du henne, dreper vi deg.
Skyt.
Tre.
Pokker ta!
Kødder du med meg?
Du fikk enda et gissel drept.
Hva faen må jeg gjøre for å få det gjennom den tykke skallen din? Hva?
Jeg er på skuddhold.
Skal jeg skyte?
Du...
Du kan skyte.
Bingo.
Kjør det igjen.
Og ikke tro at jeg ikke er klar for din DOR.
Kom igjen!
DOR.
Vet du hva det står for? Det vet jeg.
Drop on request, permittering.
Jeg forstår deg godt. Milliken tyner deg skikkelig.
Truer fremtiden din.
Du orket ikke mer. Hva annet skal du gjøre?
Jeg skjøt ham, men drepte ham ikke.
Billy.
Slutt å kødde med meg.
Vi går gjennom skapet ditt.
Når vi matcher kulene i lageret ditt med dem i magasinet...
Jeg hadde løspatroner som alle andre, jeg sverger.
- Men tydeligvis ikke. - Jeg vet det.
Jeg forstår ikke.
Milliken delte ut våpnene selv,
og vi dobbeltsjekket alt før vi begynte.
Sier du at du brukte
- Millikens våpen og dummyammunisjon? - Ja.
- Slutt å lyve. - Jeg gjør ikke det. Sjekk det.
Agent Lowell, under øvelsen involverte
dette scenarioet en skytter på et kontor. Men de andre rekruttene nevnte
at Milliken utga seg for å være...
En gærning som ble nektet medisinen sin.
Var du eller noen av de andre klare over Millikens egen bruk av antidepressiva?
Hadde han nevnt det?
Vent litt.
Jeg vil snakke med deg i naborommet.
- Hva gjør du? - Tom sa at han tok citalopram.
Hva så? Det er ikke relevant.
Luke, selvsagt er det relevant.
Toms oppførsel virker som den ble mer og mer uberegnelig.
Det høres ut som du leter etter en unnskyldning, ikke et motiv.
Luke, Tyler.
Hvor er vi?
Ingen tilståelse, men det er overlagt drap.
- Jeg vet ikke om det ikke var selvmord. - Hva snakker du om?
Hør på meg. Hvis Milliken kontrollerte våpnene
og atferden hans ble påvirket
av misbruk av medisiner eller å ignorere dem, er det mulig.
Nei, det er ikke mulig. Det er ikke mulig.
Ballistikkrapporten på kulen er klar.
Den matcher Millikens tjenestevåpen.
Ja. Jeg tror han ville at agent Lowell skulle skyte.
Tror du det?
Tom har alltid hjulpet veteraner med psykiske problemer.
Han ville aldri tatt sitt eget liv.
Vent litt.
Slik jeg ser det nå, har dere to sannsynlige teorier.
Snevre det inn til én.
Så du tror det er enda en test?
Ja, men ikke bare for oss.
Han vurderer egen selvbeherskelse.
Du tror det er derfor han sendte det til Garrity.
Han prøver å bremse seg selv, og hvis han ikke klarer det,
vil det koste noen andre livet.
Forutsatt at han ikke allerede har drept.
Han kan ha gjort det,
og nå vil han bli kalt Gud
fordi han føler at han har makt til å vise nåde.
Til å velge hvem som lever og dør.
Men ikke før du gir ham stafettpinnen.
Det er derfor han bruker stor H i "han" når han refererer til deg.
Uten din godkjenning vil han ikke føle at det er spesielt.
Det kan være en annen grunn til å sende det til Garrity.
For å få meg på podkasten igjen.
Det skjer ikke.
Ok, men kanskje hvis han hørte noen andres stemme på podkasten,
vil det engasjere ham nok til at han blir uforsiktig nok til å avsløre seg.
Ok, hvem tenker du på?
Meg.
Ja.
Nei.
Hvis han er fan av meg, prøver han å gå i mine fotspor,
noe som betyr at han har lest alle bøkene dine.
- Det er ikke håndbøker. - Han respekterer deg.
Du ledet teamet som førte til at jeg ble tatt.
Hvis han hører stemmen din direkte på Brians podkast,
tar han garantert kontakt.
Du er den eneste han kan overgi seg til.
Jeg mener...
Fordi han stoler på deg.
Du vet jeg har rett, ellers ville du ikke vært her.
Beklager at jeg forstyrrer.
Ikke noe problem. Hva trenger du?
Vi fant ingen rapport som beskrev
at Milliken trakk tjenestevåpen mot Lowell.
- Gid jeg kunne si at jeg er overrasket. - Ble det rapportert?
Ikke til meg, men jeg hører nå rykter
om at anonyme rapporter sendt til Office of Professional Responsibility
kan ha blitt trenert.
Venner høyt på strå?
Det er rykter, ikke sant?
Alt jeg vet av personlig erfaring, er at han fikk resultater.
Hvis han lot deg stå, var du den beste av de beste.
Så du sier at de var villige til å se den andre veien
hvis han gikk over streken av og til?
Du sier det. Men jeg er ikke uenig.
Det er en ny klasse. Den tar knekken på meg.
Det trigger alle mine gamle vaner.
Jeg er bare ikke... Jeg vet ikke.
Nei. Du får ikke avslutte med "jeg vet ikke". Snakk til meg.
Cindy. Hun er ikke glad.
Kom igjen. Dere har vært gjennom verre ting, ikke sant?
Vel.
Når man blir eldre og klokere, begynner man
å innse at man ikke trenger å finne seg i dritt resten av livet.
- Synes du at du holder ut med henne? - Nei, ikke jeg. Cindy.
Kom igjen, hun har brukt mesteparten av livet sitt på å håndtere mitt.
Går dere i terapi?
Ja. To ganger i uken.
Likevel, det er meg.
Jeg vet ikke hva i helvete som skjer. Jeg tar med meg jobb hjem.
Jeg bjeffer ordre til henne som om hun var en av rekruttene mine.
Hør her.
En vis mann sa en gang at det er én ting å identifisere problemet,
og noe annet å gjøre jobben.
- Ord. - Til du setter dem i aksjon.
Jeg vet ikke hva jeg skulle gjort uten henne.
Skjønner du?
Kanskje du trenger litt fri.
Du er tom.
Vil du ha en til?
Nei, det går bra.
Kom igjen. Jeg spanderer en runde til.
- Greit. - Flink gutt. Sånn skal det låte.
Vi må visst avhøre alle rekruttene på nytt.
Går det bra?
Det er urettferdig.
Døden er ofte det.
Ikke døden.
Sorgen.
Faen, jeg...
Beklager, jeg...
Du er den siste jeg burde si det til.
Nei, jeg skjønner.
Jeg bare vil ikke...
at du skal tro at jeg prøver
å sammenligne det du gikk gjennom med det jeg går gjennom.
Luke, slutt.
Jeg forstår.
Alle opplever sorg på sin egen måte.
Det har gått over et år,
og det går ikke en dag uten at jeg ser Wills øyne
eller humoren hans hos guttene.
Det er brutalt.
Sorg er ikke snilt.
Eller rasjonelt eller rettferdig.
Men tro meg,
om du ikke gir deg selv rom til å føle,
om du avskjærer deg fra de følelsene,
blir det mye verre.
Ja.
Så,
hva kan vi gjøre for å gi deg plassen du trenger?
Jeg trodde jeg kunne lede denne saken,
men jeg trenger at du og Tyler støtter meg.
Vi støtter deg.
Takk.
Agent Barlow, utenom handlingene under treningen,
hva mer kan du si om Millikens oppførsel?
Jeg tilbrakte ikke tid med ham utenfor øvelsene.
Hva med orienteringer eller etter øvelsene?
Var innom på kontoret hans?
Ja, noen ganger.
Det var vel sant at han var i fyr og flamme under treningen,
men i det siste, når han var alene...
begynte det å bli rart.
Hvordan det?
Jeg var innom angående et prosedyrespørsmål.
Og jeg gikk inn dit, han satt bak skrivebordet sitt.
Og han så meg ikke, men jeg så ham,
og han gråt.
Ja, Joey fortalte meg om det.
Han sa han storgråt.
Det ga ingen mening.
Vi forberedte oss til neste evaluering,
men det var en dag med lite stress.
Noe kom under huden på ham.
La meg si deg noe. Jeg har kjent Tom Milliken i over 20 år.
- Jeg har aldri sett ham gråte. - Luke.
Teknisk sett har ikke jeg det heller, ok? Det er bare det Joey fortalte meg.
Joey kunne heller ikke si hva som plaget agent Milliken. Kan du?
Jeg er ikke helt sikker.
Det gikk et rykte.
Kona skulle gå fra ham.
Cindy? Nei.
- Er det kona hans? - Ja.
Som jeg sa, jeg kan ikke si med sikkerhet at kona
skulle gå fra ham. Det er bare noe jeg overhørte.
Går det bra?
Cindy.
Luke.
- Cindy. Kondolerer. - Godt å se deg.
Tatt da han pensjonerte seg fra militæret.
Ja.
- Ja, jeg husker den tiden. - En ny utplassering hver sjette måned.
Lange telefonsamtaler hjem.
- Eller ingen telefoner på ukevis. - Ja.
Han sa at vi endelig skulle slå oss til ro etterpå.
Kjøpe et hus, slutte å flytte fra base til base.
Du vet,
han fortalte meg at den beste avgjørelsen han tok, var å begynne i FBI.
Han sa det føltes som dere to endelig...
Endelig hadde tid til hverandre. Ja.
- Ja. - Akkurat.
Noen ganger klarer ikke de som hjelper andre mest å hjelpe seg selv.
Jeg vet ikke hva du mener.
Cindy, BAU holder på å sette sammen bitene
av det som skjedde, og vi har fått informasjon
som tyder på at Tom oppførte seg selvdestruktivt.
At han kanskje var suicidal.
Tom?
Ok, hvem sa det?
- Det kan jeg ikke si. - Absolutt ikke, Luke.
Og jeg sier ikke det bare fordi jeg er kona hans.
Cindy, skulle du forlate ham?
Jøss.
Jeg ville ikke spurt om jeg ikke måtte.
Jeg kan ikke tro det. Det er bare det at en av Toms rekrutter så ham
gråte hysterisk her på kontoret sitt alene.
En mann ser en annen mann gråte, så han må være suicidal?
Du er en atferdsprofilerer. Du burde vite bedre.
Jeg vet at Tom slet med hvor mye han såret deg.
Ja.
Ja, over 30 år med at Tom begravde følelsene sine ødela forholdet vårt.
Men Tom var alltid full av håp, ikke sant?
Han fant en ny terapeut.
Han tok nye medisiner.
Og til slutt fikk han kontakt med følelsene sine, sin sannhet.
Og ja, det fikk ham nylig til å gråte, noe som var bra for ham og oss.
Så dere skulle ikke skille dere.
Så lenge han gjorde jobben, skulle jeg aldri forlate ham.
Jeg sørget for at han visste det.
Så det eneste Tom hadde problemer med, var jobben.
For menn som Tom, som følte et stort ansvar for å forberede
neste generasjon krigere,
var det vanskelig å avgjøre om han ville bli elsket eller fryktet.
Jeg elsket ham.
Vet ikke om mange andre ville vært enige.
Og om den siste klassen
sa han at den beste leksjonen han kunne gi dem, var å droppe dem.
Det var derfor han der bestemte seg for å ta Toms liv, ikke sant?
Ikke sant?
- Hei. Har du et øyeblikk? - Ja, selvsagt.
Jeg har gjort
som vi sa og fulgt bevisene dit de fører meg.
Lowell skjøt Tom, og...
Han tok verken livet hans ved et uhell eller med vilje.
- Selvmord? - Nei.
Jeg vet ikke hvorfor jeg ikke tenkte på dette,
men selv om Tom var fiksert på Lowells mangler,
- ville han holdt hele enheten ansvarlig. - Alle for én, én for alle.
Ja, og det båndet betyr alt.
Og hvis Tom truet med DOR,
truet han med å droppe alle de tre agentrekruttene,
inkludert agentene Barlow og Helm.
Så du tror at én av dem, eller begge...
Ga Lowell et magasin med skarp ammunisjon.
Lowells historie gjorde ham til den perfekte syndebukken.
Om det ikke fungerte, hadde de en plan B.
Millikens uberegnelige oppførsel ville tyde på selvmord.
Uansett var de dekket.
Helt til nå.
Nei, til vi kan bevise det,
og vi har bare en time før nyheten kommer ut.
Luke.
Godt jobbet.
Teorien din gir mening, men basert på avhørene er jeg ikke sikker.
Barlow og Helm er ikke i stand til noe sånt.
Ja, men jeg tror vi kan finne det ut med sikkerhet.
- Vi bør gi Lowell en kognitiv. - Ja.
Traumet hindrer ham i å fortelle oss
nøyaktig hva som skjedde før og under øvelsen.
- Du burde gjøre det. - Nei.
Luke.
Han og jeg fikk en dårlig start. Han vil ikke klare å slappe av.
Ditt nærvær vil få ham til å tenke klart.
Enig.
Vi er her hvis du trenger oss.
Nei. Jeg vil ikke gjøre det.
- Agent Lowell... - Nei.
Du har prøvd å lure meg til å tilstå.
Hør her, Billy. Jeg er lei for det.
Jeg er lei for det, ok?
Jeg vil være ærlig med deg.
Agent Milliken...
Tom og jeg sto hverandre veldig nært.
Han var som familie og...
Å høre noe av det han sa og gjorde, det var tøft.
Så jeg var urimelig mot deg.
Jeg beklager.
Greit.
Hvis du er villig til å gjøre det vi kaller et kognitivt intervju,
tror jeg det kan hjelpe oss å fastslå hva som skjedde,
og sammen kan vi finne sannheten.
Ok.
Hvordan begynner vi?
Hvorfor begynte du i FBI?
I oppveksten trodde jeg...
ikke at jeg dugde.
Pappa sørget for det.
Jeg måtte bevise noe for ham,
så jeg søkte hos FBI
og kom inn.
Pappa kunne ikke tro det.
Men...
Du vet,
mange forventninger. Alt bare...
Vokste?
Ja.
Særlig da jeg bestemte meg for å søke meg til gisselredningsteamet.
Det var da jeg...
begynte å få panikkanfall for første gang.
Og agent Milliken var ikke sympatisk til det.
Han var det.
Og...
han var ikke...
Jekyll og Hyde.
Han anbefalte
en psykolog, men
kom stadig tilbake til
at til syvende og sist har ingen tid til dritten min.
Liv står på spill.
Men du sluttet ikke.
Jeg hadde noe å bevise.
For faren din?
Ja.
Og agent Milliken minnet deg om ham?
Ja.
Hver gang han...
kjeftet på meg...
hørte jeg min fars stemme...
Det fikk meg til å skjelve.
Billy, lukk øynene. Greit?
Trekk pusten dypt.
La oss gå tilbake.
Greit. Agent Milliken deler ut våpen.
Han demonstrerer at magasinene er ladet med løspatroner, ikke sant?
Ja, det gjør han.
Men Joey, Owen og jeg dobbeltsjekker.
Og hva skjedde så?
Vi begynte øvelsen igjen.
Er du sikker?
Ja.
Ok, Billy, lukk øynene.
Agent Milliken bjeffer mot dere
om å komme i gang med øvelsen.
Pokker ta, Lowell. Liv står på spill her.
Kan du ikke skjerpe deg, dør folk.
Så enkelt er det.
Du, se på meg.
Er dette mishandling?
Takler du ikke meg, takler du ikke denne jobben.
Men FBI trenger vel kontorrotter også.
Vil du se på? Kjøp en billett. Ellers...
Jeg hører faren min.
- Ingen flere unnskyldninger. - Og jeg begynner å skjelve.
Du skyter. Forstår du?
- Jeg begynner å bli kvalm. - Prøv igjen.
Jeg kaster opp.
Hva gjør Milliken?
Han var forbannet.
Alle var forbannet.
Joey og Owen sa:
"Herregud. På'n igjen."
Hva skjer videre?
Så kjente jeg
en hånd på ryggen.
Hvem sin hånd?
Du klarer det, Billy.
Det var O'Connor.
- Millikens stabssjef? - Ja.
Jeg husker nå
at han klappet meg på ryggen.
Du klarer det, Billy.
- Mistet den. - Faen.
Takk.
Herregud.
Trodde han prøvde å hjelpe meg.
Lad om.
Jeg...
Jeg forstår ikke...
Hvorfor gjorde han det mot meg?
Alt som betydde noe for ham, var å finne noen som kunne ta skylden.
Men jeg trakk av.
Det blir bare mitt ord mot hans, og hvem vil tro meg?
- Takk, Peter. - Ikke noe problem.
Fikk dere rapportene jeg sendte?
Ja.
Det er en ting til vi må se på.
Hva da?
Vi tror Milliken hadde en dagbok. I safen sin.
Da kona var her og hentet eiendelene hans,
sa hun at du ikke var der for å åpne den for henne.
Nei, men jeg kan ta det nå.
Jeg ser ingen dagbok.
Vennligst gå til side.
PATRONER
Peter O'Connor, du er pågrepet for drapet på agent Tom Milliken.
Hva faen gjør dere?
Ballistikkteamet bekreftet at Milliken ble drept av sin egen kule.
Ammunisjonen han brukte, ble alltid oppbevart i denne safen.
Cindy sa at mannen hennes og én annen person hadde koden.
Du var den personen.
Jeg har gitt alt jeg har til denne mannen.
Vi kan se det. Men du kunne ikke dy deg.
Du pekte oss i retning av OPR.
Alle de anonyme klagene,
en av dem var om en rekrutt som ble permittert via DOR
og tok sitt eget liv en uke senere.
Matthew O'Connor.
Broren din.
Og ingen brydde seg, så du måtte ta saken i egne hender.
OPR er en vits.
Hva er poenget? Reglene brukes aldri likt.
Noen får alltid spesialbehandling.
Broren din fortjente bedre.
Milliken fikk som fortjent.
Hva med Billy? Han fortjente ikke dette.
Få ham ut herfra.
Test én, test to, test. Ibsens ripsbusker og andre buskvekster.
Manuset deres er solid,
men jeg vil foreslå noen små endringer.
Kanskje et par henvisninger til reklamepausene.
Nei, hold deg til ordene på siden.
Vi har gått gjennom dette før.
Kan du helt ærlig ikke forstå alvoret i det vi gjør her?
Det kan jeg, og det gjør jeg,
men seriøst, hvis denne fyren er fan av podkasten,
vil han nok kunne se forskjell
på meg og felle-meg.
Det er ikke en felle.
Du vet hva jeg mener.
Brian, vi er klare her, ok? Og du kommer til å gjøre det bra.
Akkurat nå, når vi er på lufta,
håper vi at ordene der vil lokke denne fanen til å ringe inn.
Og så må vi holde ham på linjen lenge nok til å spore hvor han er...
Eller få en god del av profilen.
Jeg vet det. Du sa det.
Vi sa også at hvis du går én stavelse
utenfor manuset her, kan noen dø.
Er det klart?
Krystallklart.
La oss skrive podkast-historie.
Hallo, Brian.
Gjesteopptreden?
Han er her for å observere.
Ignorer ham. Jeg mener det.
Ikke si et ord om at han er her.
Ok, men gir det ikke mer mening for fyren å bare kunne snakke direkte til ham?
Ingen flere spørsmål. Følg manus.
Penelope.
Klar når du er det. Klar til å spore innkommende samtaler.
"Velkommen til en spesiell episode av The Sicarius Files.
Vi sender direkte fra FBI,
og vi har med oss den anerkjente forfatteren og spesialagenten David Rossi.
Takk for at du kom, David."
Takk for at jeg fikk komme, Brian.
"Dette er en direktesendt episode. Vi tar imot telefoner, nummeret vårt er
på den offisielle Sicarius Files-nettsiden".
"David, det er så mye å snakke om med din legendariske karriere,
men for vårt formål fokuserer vi kun på Elias Voit, Sicarius-morderen.
Jeg vil begynne med begynnelsen".
"Når ble du først informert om dr. Tara Lewis' oppdagelse
av den nedgravde containeren i Yakima County?"
Mitt spørsmål til agent Rossi gjelder Benjamin Reeves.
Er det sant at Reeves...
Noen fortalte meg en gang at Second Street er det vanligste gatenavnet i USA...
I overvåkningsvideoen fra jernvarehandelen kunne jeg ikke identifisere Voit,
men jeg så ham strekke seg inn
i baklomma og prøve å slå av mobilen.
Det førte til at du sporet telefonsamtaler til og fra den regionen av landet?
Ja, det stemmer.
Takk for at du ringte, Oliver.
"Du sporer samtalene, og får hundrevis av samtaler som du må gå gjennom,
men siden du vet tidspunktet for dem, klarte du å snevre det inn til Seattle."
Det stemmer. Fordi...
MASKERT IP
Og jeg stopper deg der, for vi får inn en ny innringer.
IP-MATCH BEKREFTET
Hei, du er på lufta med Brian Garrity og David Rossi.
Hvem har vi gleden av å snakke med?
Kall meg Gud.
Ok, vi skal kalle deg Gud.
Har du et spørsmål?
Hvorfor Sicarius-edderkopper?
Ok, jeg har isolert telefonlinjen.
Kan du spore den?
Ikke akkurat.
Kjører han mottiltak?
Han er definitivt en Voit-student.
Hold telefonlinjen åpen,
men stopp direktesendingen nå.
- Ok, ja. - ...aspekt av Sicarius-saken.
Som fan av podkasten er du kjent
med Elias Voits vitnemål om edderkoppene.
La David Rossi svare. Hvorfor Sicarius?
Jeg kjenner igjen stemmen.
Det er Lance Kingston.
Men han kan ikke være vår Gud.
Nei. Han er gisselet hans.
Du er ikke fornøyd med Voits svar.
"Nei.
Inngikk edderkoppene
i Voits kontraspionasje-trening og avhørstaktikk?"
"I en tidligere episode beskrev jeg hvordan jeg pyntet på visse aspekter
av Sicarius Files av dramaturgiske grunner.
Faktum er at jeg løy.
Elias Voit har ingenting med FBI å gjøre
og er ikke assosiert med myndighetene".
Sier du at Voit er unik?
Han er sjelden, men ikke unik.
Akkurat som deg.
"Prøver du å profilere meg?"
Jeg kunne ikke om jeg ville, for jeg snakker ikke med deg.
Jeg snakker med Lance Kingston, mannen du holder fanget.
Penelope, snakk til meg.
Jeg er så nær.
Vi har knapt mer tid.
Ok, jeg vet det.
Jeg vet hvorfor du holder Lance fanget...
LANCE BETYR
...og å bruke ham som stedfortreder.
Lances død vil ikke tilfredsstille noe for deg.
- Ramona Havener. - Hva med henne?
Voit sparte livet hennes, og vitneutsagnet førte til at han ble dømt.
Voit sparte ikke Ramona. Han ga henne til Arthur Kiel,
som han visste ville mishandle og kvele henne.
"Men det gjorde ikke Arthur Kiel".
Nei. Fordi vi fant henne først.
Hvorfor gjorde ikke Voit det?
Vel, det var...
Det var fordi Ramona minnet ham om ekskona, Sydney.
Ok, jeg har ham.
Han er på Stash-All-lageret i Richmond i Virginia.
En garasje som leies av Lance Kingston.
Stash-All-lageret i Richmond.
Jeg er på saken.
Gud, er du fortsatt med oss?
Er han der?
- Er hvem her? - Voit.
Nei.
- Herregud, nei! - Hva i...
Lance?
Nei, ikke. Stopp!
- Brian. - Faen heller, si om er han der!
Vær så snill, stopp! Han dreper meg!
- Ja, han er her. - Nei.
Nei. Nei, ikke. Ikke! Stopp!
Lance?
Voit er her. Elias er her, du kan snakke med ham.
INNRINGEREN HAR KOBLET FRA
Herregud.
Hva skjedde nå?
Du forårsaket en manns død.
Oversatt av: Anja Keilen