Tidigare i Criminal Minds: Evolution…
Garrity är en konspirationsteoretiker i foliehatt.
FBI skapade en jakt för att dölja mordet på vicechef Douglas Bailey.
Vet du hur många kaninhål Brian Garrity har varit i?
Månlandningen, Kennedymordet.
Vakterna säger att du pratar med dig själv. Nåt jag borde veta?
Varsågod. Hon kommer att tro dig.
Ditt undermedvetna kämpar mot begäret att döda,
därför distraherar jag dig. Du hanterar det genom att prata med mig.
Familjer till några av dina offer har hört av sig och vill träffa dig.
De flesta vill ha en ansvarsskyldighet som inte alltid kommer med en fällande dom.
Du tror att om jag går igenom allt med dig
så kan ni stoppa nån annan.
För andras skull
kan jag inte låta dig sitta här och inte berätta.
Problemet är
att medan vi sitter här och pratar om det är det nån ny där ute som gör det.
Du vet bara inte om det än.
Öppna. Polisen.
Vad heter han nu igen?
Al Smith.
Mr Smith. Metropolisen.
Säkert att han är hemma?
Jag tror det. Jag såg honom för tre dagar sen. Nåt är fel med honom.
Jag behöver mer än så.
Han hämtar inte sin post.
Han svarar inte i telefon. Häromdagen kunde han inte ens låsa upp dörren.
Nåt är fel.
Mr Smith!
Är det nån hemma?
Vi ska göra en hälsokontroll.
Sir?
Är du… Vänta. Är det en gasläcka?
Våra spisar är uråldriga.
Åh nej. Kvävdes han?
Sluta!
Sluta! Vad fan gör du?
Vad fan gör du? Sluta! Du behöver inte göra det här!
- Al, nej. Sluta. - Gör det inte.
Nej!
Jag är ledsen.
Harlan Ellison skrev: "Jag har ingen mun, och jag måste skrika."
Helvete!
Helvete.
Ta dig samman.
- Var är han? - Där.
Okej. Tack.
Självklart.
- Vad har hänt med din hand? - Ingenting. Jag är okej.
Herrejävlar! Släpper de upp vem som helst på sjätte våningen nu?
De lät idioten bli profilerare, eller hur?
Hur har du haft det, Tom?
- Bra. Och du? - Jag vet inte.
Jag hörde om…
- Ja. - Jag beklagar.
Allvarligt, vad gör du här uppe?
Jag ville träffa dig. Och förhoppningsvis ditt team.
- Är det illa? - Det är konstigt.
Följ med, du kom till rätt ställe.
Chefsagent Prentiss, agent Tyler Green.
Trevligt att ses igen.
Ni har jobbat ihop förut.
Jag hjälpte Green med grundutbildningen.
Jag överlevde i alla fall.
Agent Millikin tog kål på mig. Mig och alla nya agentpraktikanter.
Träffade du Luke så?
Nej, Alvez och jag är veteraner. Vi träffades i ARC-programmet.
Arméns rehabiliteringsprogram.
De gör ett bra jobb.
Ja. Jag är stolt över att få vara volontär.
Vi hjälper sjuka och skadade soldater att återanpassa sig till ett civilt liv.
Det är faktiskt därför jag knackar på er dörr.
BAU gör tvetydiga dödsfallsutredningar, stämmer det?
Ni fastställer dödsorsaken,
om det är självmord, mord eller bara en olycka?
Det stämmer. Har ni ett sånt fall?
Tja… Luke, kan du?
Det här är kapten Al Smith.
En annan vän från ARCP. Han dog igår morse.
Dödsorsak?
Gasspisen exploderade i hans ansikte.
Alla fyra plattor var på max.
Baserat på explosionen hade de varit det ett bra tag.
Han hade tändsticksasken i handen.
Vi kan ta fallet. Vi skulle börja med en psykologisk obduktion,
men jag tror inte att det finns mycket för oss att undersöka här.
Jag vet, och jag kan siffrorna. Jag predikar dem.
87 % av alla veteraner rapporterar att de har utsatts för minst ett trauma,
och mindre än hälften får den behandling de behöver.
Men det är inte Al, okej?
Om ni träffades genom ARCP, vad behandlades han för?
Ångest, depression, tvångstankar.
Indikatorer på PTSD.
Pistolen låg i vapenskåpet.
Han sköt inte skallen av sig, han sprängde sig själv.
Och med det även en polis och en fastighetsskötare.
Det är konstigt. Till och med för PTSD.
Kände du honom, Luke?
Jag känner till typen.
Och det som skrämmer mig är… Låt oss säga att det är som det ser ut.
Ibland händer det i kluster.
En av våra killar tar livet av sig, och en annan säger: "Bra idé.
Jag kanske dör på samma sätt."
Det är därför jag vill ta reda på varför.
- Tyler, har du nåt emot det? - Inte alls.
Agent Prentiss, tack.
God morgon.
Du fick mitt mejl.
Vad fan håller Voit på med?
Tara är med honom nu, Rebecca också.
Han behöver bara välja en familjemedlem och säga: "Jag gjorde det."
Bara en familjemedlem.
Och han har bara fyra kvar.
Han behandlar det som om han väljer en ring.
Han försöker hitta offret han dödade med minst våld
för det är det minst upprörande för den han pratar med.
Nån borde säga till honom att det alltid är upprörande.
God morgon.
Du också?
Hur många poddar lyssnar du på?
Jag vet inte, mest nyheter. Hur så?
Henry slukar dem. Särskilt de om Voit.
Och en nämner mig, dig och BAU.
Det är vårt fall. Det är en del av jobbet.
Nej, Emily. Den här är gjord av nån du känner.
Personligen.
Fan!
- Emily! Bella! - Kom igen.
Kära nån. Jag fattar. Jag har gjort ditt jobb svårare, va?
Men Emily, kom igen. Det är en sån möjlighet!
Hela tiden har jag varit på fel spår. Jag trodde att konspirationer var grejen.
Seriemördare! Mina nedladdningar är skyhöga!
Och det handlar inte bara om pengar. Pengarna är väldigt bra.
Det handlar om det sociala kapitalet.
Emily, jag trendar. Jag har aldrig trendat förut.
Jag har aldrig haft en hashtag med fler än tre personer,
och nu trendar jag.
Och ja, jag kan ha tagit mig en eller två små friheter för en större story.
Tänker du döda mig?
Nej, det är olagligt.
Du har all rätt att göra en podd som är ingenting annat än lögner.
Ursäkta? Inte ingenting.
Kallade Elias Voit dig pappa eller inte?
För jag betalade en rejäl summa för den informationen.
När han sa det var det mer som: "Är det du, pappa?"
Och mindre som i podden, vilket var mer som: "Smiska mig, pappa."
Inte ens därför är du här.
Du är här för att du hävdar att Voit är en seriemördare som tränades
av BAU att bli en manchurisk kandidat. Vilket är…
Det är skitsnack. Och du ska städa upp röran du har ställt till med.
Det kan jag göra. Jag kan göra det. Inga problem.
Säsong ett är snart slut.
Jag kan avsluta med säsongsfinalen och göra en 180-graderssväng.
Det är vad vi gör inom poddradio. Vi börjar med en teori,
och sen går vi vidare till en annan, eller hur?
Men för att sälja det behöver jag bara en liten sak.
Vad då?
Det ingen annan podd med Elias Voit har.
Jag vill ha en intervju med den vita valen själv.
- Du kan inte… - Kom igen.
Jag menar bildligt talat. Det är inte fat shaming.
Men jag hörde att han går upp i vikt. Bekräfta? Neka?
Nej.
Okej. Bra för honom. Håller vikten nere.
Nej till din begäran. Det händer inte.
Det är verkligen synd.
Jag tycker synd om er.
För jag antar att jag måste fortsätta berätta min historia på mitt sätt.
Ut.
Hälsa Tara från mig.
Den här, tror jag. Vänta. Nej, förlåt.
Nej.
Den här. Ja.
Deena Ryan.
- Är du säker? - Ja.
- Jag är säker. - Okej. Varför hon?
Vad spelar det för roll?
Det spelar roll för att det spelar roll.
Innan hennes mamma kommer
måste vi bekräfta att du talar sanning om hennes dotter.
Jag ströp Deena. Hon dog. Det är hela sanningen.
Det räcker inte, Elias.
Hennes mamma vill veta varför.
Varför du tog hennes dotter. Vart du tog henne. Hur du ströp henne.
Vänta.
Vänta, ni har båda vigselringar.
Herregud, ni har gift er.
Det är fantastiskt. Grattis.
Fokusera. Snälla.
Ja, förlåt.
Jag hoppas bara att det går bra.
Inte hoppas. Det kommer att gå bra. Det kommer att bli toppen.
Jag tror bara… Särskilt med allt vi går igenom just nu.
Att gifta sig är den ultimata optimismen, så…
- Hallå. - Vad då?
Vi vet att du ska skilja dig, men vi måste jobba.
Okej. Visst.
Jag samordnar det med fängelsebyrån.
Vi sätter Deenas mamma på din besökslista.
Okej.
Och jag går igenom Deenas akt.
Var bara ärlig mot mamman, okej?
Bra jobbat. Du undviker frågan.
Du berättar inte vad du gjorde mot henne.
Jag vill inte berätta nåt för dem.
Varför gör du det här då?
Du sa åt mig att göra det.
Vad ska jag med en ängel till om jag inte lyssnar på honom.
Det är bedårande.
Vad då?
Du tror att jag är ängeln.
Vill du att jag…
Börja utan mig. Jag kommer sen.
Hur mår du?
Jag är trött.
Jag förstår.
Jag är chefsagent Luke Alvez från FBI. Jag undersöker kapten Smiths död.
Trevligt att träffas.
Om du är här antar jag att det betyder att…
Ja. Han hade ingen familj.
Jag ska klä på honom och ta honom till Arlington.
Får jag se?
Ta inte ut den.
Smith var EOD?
Ursäkta?
Kapten Smith var sprängämneshanterare.
Jag antar det. Är det viktigt?
Det kan det vara.
- Får jag fråga en sak? - Visst.
Så som han dog, kommer det att räcka till hans uniform?
Jag vet inte.
Så dödsorsaken var trauma från explosionen.
Annars hade fjärde gradens brännskador gjort samma sak.
- Var det omedelbart? - Ja. De andra hade inte samma tur.
Det kanske låter konstigt, men var hans hjärna intakt?
- Tror du att det var PTSD? - Ja.
Det finns definitivt tecken på en traumatisk hjärnskada
av en liten raket som exploderade i kapten Smiths ansikte.
Men när det gäller PTSD
är det största tecknet minskad hippocampal volym.
Och hans var i perfekt storlek.
- Så hans hjärna var normal? - Det sa jag inte.
Jag såg nåt konstigt på DT:n först.
Nåt så sjukt att jag gjorde en magnetröntgen.
Det är högst onormalt.
- Och det är inte från explosionen? - För symmetriskt.
Vad skulle orsaka det?
Inte vad. Vem.
Jag förstår inte vad jag tittar på.
Såren mellan loberna är bevis på att en ishacka
trycktes upp i näsborrarna och in i hjärnan.
Kapten Smith blev lobotomerad.
- Vänta, va? Varför då? - Vi vet inte.
Det skulle han aldrig göra.
Vi tänkte samma sak. Så vi grävde lite till,
och det visar sig att det inte är första gången det har hänt.
Det här är major Howard Newton. Han försvann förra veckan.
När polisen hittade honom hade han också blivit lobotomerad. Känner du igen honom?
Nej. Borde jag det?
Han förespråkade ARC i Arlington.
Du trodde att det handlade om mer än självmord, och du hade rätt.
Det är så ologiskt.
ARC-programmet hjälper bara skadade soldater.
Varför skulle nån göra så här?
För att han är skadad och vill att de ska känna hans smärta.
Du behöver inte göra det här.
Jag kan hjälpa dig.
Jag kan få dig att må bättre. Jag svär.
Nej. Vad ska du göra?
Det är bättre om du inte rör dig.
Ge mig en chans till. Jag lovar att det funkar den här gången.
Snälla!
Nej.
Din dotter var väldigt…
Förlåt, jag… Nej, det är…
Det jag vill säga är förlåt.
Vill du ha nåt? Kanske vatten eller…
Nej.
Vill du slå mig? Jag kan…
Du kan nog få några träffar innan nån springer in.
Det kommer inte att ske.
Det vill inte jag heller.
Okej, vad vill du då?
Förlåt. Jag menar… Vad vill du ha av mig?
Jag vill berätta vad jag har lärt mig.
För när ens barn dör lär man sig allt.
Man söker efter varje detalj för att få det att verka vettigt.
Jag har lärt mig hur mycket tryck som krävs för att krossa ett struphuvud.
14,3 kilo, visste du det?
- Ja. - Självklart gjorde du det.
För du lärde dig det också. Det var en del av din träning.
Va?
Din träning av den här myndigheten.
Samma myndighet som råkade fånga dig. För du lämnade reservatet, eller hur?
- Ms Ryan, det är helt ogrundat… - Vänta, vad pratar hon om…
Förlåt, jag vet inte… Var har du hört det?
Säg inte att du inte vet.
Du vet! Hela världen vet! Det är i podden!
Vilken podd?
Lugna dig.
Det finns många poddar som berättar större lögner om dig.
Det är så algoritmen fungerar.
Visst, Brian Garrity är hemsk, men han är inte ens den värsta.
Ja, men han är väl populärast?
Och med tanke på din tidigare erfarenhet, trovärdigast och därmed farligast.
- Farlig? Herregud, sluta. - Säg hur jag har fel.
Ger man en idiot en megafon är han ändå för dum för att använda den.
Låt honom bara få sina 15 minuter så försvinner han.
Tänk om mina döttrar hör det?
Elias, dina döttrar vet redan allt.
En podd får dem inte att ändra sig.
Men nån annan då?
Nån kan hitta det här. De kan tolka det fel.
De kan identifiera sig med mig. De kanske avgudar mig.
Ni kontrollerade inte ett nätverk som gjorde allt ni sa åt dem att göra.
Nej, men vi grep allihop, om du minns det.
Killen vi pratar om är ett troll.
Vad var det första vi lärde oss om internet?
Man matar inte trollen.
Nej, det var internets första lektion innan troglodyterna tog över.
Jag vill bringa klarhet i det hela.
- Hur då? - Genom att vara med i hans podd.
Nej.
Hur ska jag kunna ge nån ett avslut när alla som kommer hit
tror på lögnerna som den här Garrity-clownen berättar för dem?
Jag fortsätter göra det, men hur ska jag kunna det
och underkuva mig om folk inte ens tror på det jag säger?
Jag vill åtminstone be om ursäkt för det jag faktiskt gjorde.
Okej. Låt oss tänka igenom det här.
Du går ut offentligt med Garrity, vad händer? Du får mer uppmärksamhet.
Du ger honom mer uppmärksamhet.
Du gör honom bara mer populär.
Ja. Och därför ska ni ge honom en lista med villkor.
Självklart har du villkor.
Så jag ska få en podd att hända? Från fängelset?
Inte i direktsändning, förinspelad.
FBI och justitiedepartementet har full kontroll.
Om nåt går snett beslagtar vi det.
Vad kräver Voit för villkor?
En backupinspelning från oss.
Inget högteknologiskt, typ som ett röstmeddelande på mobilen.
- Varför då? - Som en försäkring.
Voit vill se till att Brian inte redigerar honom ur sitt sammanhang.
Och om han gör det
har Voit rätt att överlämna den oredigerade inspelningen till en rival.
Är vi okej med allt det här?
Känns det bra att låta en psykopat tävla förståndsmässigt med en galen narcissist?
Nej. Men om det gör mig av med Garrity är jag villig att satsa på en psykopat.
Profilerade du inte att Voit inte längre var psykopat?
Du har rätt. Det är han inte. Det är…
När Brian Garrity finns i mitt liv…
Har ni nånsin haft halsbränna
där de sura uppstötningarna är så starka
att man känner smaken av hat?
Vakterna måste inspektera all ljudutrustning.
- Absolut. - Okej, och ingen beröring. Ingen.
Självklart.
Säger Garrity ja?
Det har han redan gjort. Han hade sina egna motvillkor.
Okej, nu känner jag det.
Kom, jag har receptbelagda antacida på mitt kontor.
Vad har vi?
Två offer, från ett program som hjälper veteraner att återhämta sig.
Han ger sig på dem men dödar dem inte.
Vad gör han då… Fan, lobotomi. Glöm det.
Kopplingen är arméns rehabiliteringsprogram.
Så han kan ha varit med eller avvisats. Och nu hämnas han.
Som tur är för USA:s armé noggranna register.
Kan du göra mig en tjänst? Gå i god för mig med agent Millikin.
Då kanske jag kan komma åt ARC:s filer.
Män i uniform kastar sig över mig eller kastar ut mig.
Är Luke okej?
Ja, jag tror det. Hur så?
Jag vet inte. Det kanske inte är nåt. Han verkar bara lite…
Det är därför jag alltid konsulterar Alvez orakel.
Penelope, mår Luke bra?
Jag vet inte. Jag vet inte!
Och om jag visste skulle jag inte berätta för er, för jag skvallrar inte.
Så låt oss återgå till arbetet. Pys.
Det är inte resultatet nån av oss önskade, men tumören har spridit sig.
Det finns inget annat vi kan göra.
Vad kan jag göra?
Vi har ett val. Jag kan skriva ut henne
eller behålla henne här. Se till att hon har det bekvämt.
Hur mycket tid har hon?
Luke, hon har väldigt ont.
Hej.
Vad tänker du på?
Det här fallet.
De börjar märka det.
Okej. Jag ska ta mig samman.
Och en sak till.
Howard Newton, första lobotomioffret, hans fru tog hit honom.
Okej.
Klarar du det här?
Det måste jag.
Det här var, låt mig tänka, ungefär nio dagar sen nu.
Jag förstår det inte ens.
Han ringde och sa att han skulle komma hem,
men det gjorde han aldrig.
När ringde du polisen?
Vid midnatt den kvällen.
Och när hittade de din man?
Det gjorde de inte. Det gjorde jag.
När solen gick upp och han fortfarande var borta började jag bli galen.
Så jag satte mig i bilen och körde runt. Jag hittade honom två kvarter bort.
Så den som gjorde det här visste var ni bodde.
Jag antar det. Eller så släppte de Howard och han kände igen några gator.
K-K-K…
Hallå, jag är här. Jag är här, älskling.
Jag är här.
Det är allt han kan säga av mitt förnamn, Kimberly.
Vi försöker göra en karta över
var han hittar sina offer och var han kan lämna dem.
Tror du att du kan hjälpa oss?
Jag kan försöka, men jag vet inte hur mycket jag kan ge er.
Okej, vi uppskattar det.
Luke, kan du…
Visst. Jag håller major Newton sällskap.
Jag kommer strax.
Din fru kommer strax. Hon är i det andra rummet.
Behöver du nåt? Nej, nej, nej!
Döda mig.
Nej. Håll ut, okej?
Döda mig.
Håll ut. Det är okej.
MEDDELANDE METROPOLISEN
Försvunnen THEODORE NGUYEN
Offret heter Theodore Nguyen. Lobotomerad, katatonisk som de andra.
Han hittades utanför sitt kontor. Inga kameror.
- Var var det här? - I Baltimore.
Det finns inget ARC-program i Baltimore.
Det stämmer, för mr Nguyen har inget med militären att göra.
Han är akupunktör.
Akupunktör?
Ja. Det förvånade oss också.
Den här killen är långt utanför gärningsmannens viktimologi.
Finns det nån överlappning mellan akupunktur och ARC?
Nej, ingen. Vi erbjuder inte det som en del av våra tjänster.
Akupunktörer behandlar väl smärta? Vad specialiserade sig Nguyen på?
- Kliniska behandlingar för huvudvärk. - Som migrän?
Ja. Han marknadsförde faktiskt sin unika terapi för det.
Om den misstänkte lider av det kan det motivera honom.
Man lobotomerar inte nån för huvudvärk.
Kanske om smärtan var tillräckligt svår.
Vad var det din vän led av?
Klusterhuvudvärk.
Den är så intensiv att den kan orsaka tillfälliga synförändringar eller…
Den kan leda till ångest och aggression.
Smärtan är så svår att vissa patienter kallar det "självmordshuvudvärk".
Låt oss säga att gärningsmannen blev skadad och utvecklade PTSD.
Först försökte han hantera det själv, förtränga det.
Han skulle pressa sig till gränsen. Han är en soldat, en krigare.
Ja. När det inte fungerade orsakade han sig själv smärta.
Som att skära eller piska sig själv?
Nej. Tatueringar. Denna kille har sleeves på båda armar, antagligen hela kroppen.
Och de markerar smärtan som han försöker fly från.
När han inte står ut längre kommer han till ARC för lindring.
Han får ingen hjälp, så han attackerar andra veteraner.
Ja, förutom att miss Garcia och jag kollade med ARC.
Volontärer dokumenteras regelbundet.
Och det finns ingen överlappning mellan våra två offer.
Om han inte utvärderades korrekt skulle det inte finnas nåt register.
Ja, det stämmer.
Vi måste prata med akupunktörens klienter.
Han är den avvikande, och då får vi en lista på misstänkta veteraner.
Vi måste skynda oss.
Det är bara en tidsfråga innan han får huvudvärk.
Förklara en sak för mig.
Om det kallas självmordshuvudvärk, varför går soldaten till anfall?
För att när man är psykopat,
precis innan man dödar nån, översvämmas hjärnan av dopamin.
Det är den enda kemikalien som skulle ge honom lindring.
Men han dödar dem inte.
Nej. För då skulle deras smärta vara över.
Han vill att de ska känna som han gör. Inlåsta.
Transportporten öppen.
Test ett, test ett. Schibbolet. Schibbolet.
Är du säker på det här?
Test två, test två. Rött läder, gult läder. Rött läder.
Detta är en sekundär inspelning av intervjun mellan Voit och Garrity.
Mr Garrity, samtycker du till inspelningen?
Ja.
- Okej. Vi tar in honom. - Vänta.
Nu är jag redo. Jag ska göra BetterHelp till min bitch efter det här.
Wow, du är så kort!
Förlåt, jag menar bara… Jag förväntade mig…
Spara det till avsnittet.
Okej.
Välkomna till Sicarius-filerna: "Elias Voit: Man eller Mysterium?"
Jag är er värd Brian Garrity.
Dagens avsnitt är helt fantastiskt.
Min gäst, självaste Sicarius-mördaren, Elias Voit.
Hej.
- För att förklara, vi är just nu i… - Nej. Du får inte säga var.
Förlåt. Okej.
Vi är i ett fängelse.
Så, Elias. Får jag kalla dig Elias?
Vad är det här?
- Snälla, gör inte så. Nivåerna blir röda. - Är dina nivåer röda?
Förlåt, du sprider lögner om mig, och du oroar dig för dina jävla nivåer?
Okej. Jag stänger av den här nu.
Nej. Du drog in dig själv i det här, lilleman.
Du kan inte fly nu.
Vad… Tänker ni…
- Vi hade en deal. - Vi godkände inte skylten.
Se på mig, Brian. Se på mig.
Varför säger du till dina lyssnare att jag tränades av regeringen?
Jag ska berätta varför. Det är för att det ger dig en förklaring till mig.
Det får mig att verka mindre. Verkar jag liten just nu?
- Nej. - Ursäkta?
Nej. Bra. Och din podd, hur mycket av det är sant?
Inget av det. Bra, mycket bra.
Nu är det min tur att förklara mig.
Och du har en poäng.
Det krävs en liten man för att bli rädd för nån som bankar på ett bord,
men det krävs en mindre för att göra det.
Det finns inget romantiskt med mig.
Jag är inte lysande. Jag är inte speciell.
Jag är en asocial psykopat som bara kan få upp pulsen genom att döda folk.
Det är sorgligt hur patetisk jag är. Men vad är ännu mer patetiskt?
Nån som gör ett program om det. Och alla som lyssnar på det.
Nu är vi klara.
Du visste att Voit skulle göra det.
Nej, vi sa ingen fysisk kontakt.
Men ja, jag kände på mig att han hade nåt i backfickan.
Ta det lugnt.
Jag måste rädda resterna av min jäkla karriär.
Du förrådde mig. Jag trodde vi var vänner.
Åh Brian.
Det är nåt jag har velat säga i nästan sex år.
Vi är inte vänner.
Du har bara gjort mitt liv eländigt,
så mitt jobb är inte att göra ditt jobb lättare.
Hur vågar du? Du är i offentlig tjänst.
För offentligheten! Inte personligen!
Du får mig att välja en dömd seriemördare framför dig.
Jag vet inte vad jag ska göra.
När min publik hör det här
blir de rasande över att Voit föraktar dem.
Du behöver inte lägga upp den.
Jag har redan sålt den i förväg till en vegansk leveransfirma.
Och om det är nån man inte vill reta upp så är det Big Vegan.
Okej. Tänk om du ändrade perspektiv. Detta är kanske en möjlighet.
- Vad menar du? - Poddsvängen.
Och gav inte just Voit dig den gratis?
Ja.
Ett avsnitt där jag får veta att seriemördaren bara är en seriemördare.
Det är bra. Du är lysande.
Okej, tack, antar jag. Att höra det från dig betyder nåt.
Så du bestämde dig för att döda honom trots allt?
Nej, men problemet med podden är över.
Ingen på Nguyens patientlista kommer i närheten av profilen.
Men många betalade kontant för att de inte var försäkrade.
Precis som ARC-programmet, eller hur?
Gärningsmannen flyger precis under radarn vad gäller viktimologi.
Är det nåt med huvudvärken som vi har missat? Nåt annat han kan ha?
Luke.
Du ser ut att tänka men inte säga det.
Nej. Fortsätt.
Okej, det här då? Kronisk traumatisk encefalopati, CTE?
Ja, vi behandlar det mer och mer.
Vi förstår vad hjärnskakningar gör med hjärnan.
CTE är känt för att leda till våld. Inte alltid, men ibland.
Värst av allt, det är som en tidsinställd bomb i huvudet.
Man vet inte om det. Man kan inte ens ställa diagnos
förrän vid obduktionen.
Tänker du ofta på det?
När man tjänstgör tänker man alltid på var nästa attack kommer ifrån.
- Ja. - Vår kille tänkte nog på det.
Och vart han än går verkar inte nån kunna ge honom
ett svar på varför han är så arg hela tiden.
Varje gång han blir arg förlorar han mer och mer kontroll.
Som med Nguyen. Han körde ishackan så långt upp i hjärnvävnaden
att den nådde skallen.
Han försöker inte lätta på nåt längre.
Jag är ledsen, men jag måste veta hur du vill gå vidare.
- Okej. - Okej…
Jag måste träffa henne. Innan vi gör nåt måste jag träffa henne… Är hon vaken?
Hon sover. Men jag kan väcka henne åt dig.
Är det mitt fel?
Är vad ditt fel?
Om jag hade tagit hit henne fortare hade ni kanske hittat tumören tidigare.
Nej. Det är inte så det fungerar.
- Vad då? - CTE, det är inte så det fungerar.
- Han fungerar inte så. - Hur vet du det?
Våldet som associeras med CTE eller klusterhuvudvärk
sker i omgångar. Det är oorganiserat, impulsivt.
Men gärningsmannen förföljer sina offer. Han kidnappar dem.
Ja, och utsätter dem för sadistisk tortyr. Det är välorganiserat.
- Har han inte ont alls? - Jo. Viktimologin säger oss det.
Så vad har samma symptom som huvudvärk eller CTE men är varken eller?
En tumör.
- Som Texas Tower-skytten… - Charles Whitman.
Ja. Han hade en tumör på amygdala.
Det stämmer. Innan han började skjuta knivhögg han sin fru och mamma till döds.
Och i sitt självmordsbrev skrev han
att han visste att nåt var fel i hans huvud.
Denna soldat kom till oss för behandling i tron att han hade huvudvärk, men…
Men han hade nåt värre. Mycket värre.
- Vad i helvete? - Hej, doktorn.
Vår gärningsman är sergeant David Graham.
Trafikkamerorna fångade honom och en passagerare, neurologen Mark Trenk.
Vi måste anta att det är vårt nästa offer. Nåt mer?
Ja, Graham gick från ARCP till VA.
DT:n visade ett kluster av glioblastom i främre hjärnbarken.
- Kan man operera? - Ja, men det är riskabelt.
Som en lobotomi.
Läkaren jag pratade med sa att Graham vägrade acceptera diagnosen.
Okej. Tack.
Alvez. Vi har redan förlorat för många män. Uppfattat?
Uppfattat.
Var fan är jag?
David.
Du minns mig.
Det trodde jag inte. Men jag minns dig.
Vet du vad jag minns?
"Jag kan fixa dig." Det var vad du sa.
"Jag kan fixa dig, David." Men det kan du inte, eller hur?
Jag sa att jag kan försöka fixa dig.
Nej, du sa: "Jag kan fixa dig." Du ljög.
David. Din tumör sitter i hjärnvecken.
Jag skulle aldrig ljuga för dig. Inte om jag har integritet som läkare.
Integritet?
Vill du prata om integritet?
Gå in tyst, följ oss när vi är inne. Kom igen.
Hur väl kan du Bibeln?
Jag ska berätta för dig om integritet.
Vet du vad männen som tränade mig lärde mig?
"Sergeant Graham, vad är underbefälets troslära?"
"Att aldrig äventyra min integritet eller mitt moraliska mod, sir."
"Vad är integritet?"
"Integritet betyder att man inte gör eller säger nåt som lurar andra, sir."
Du har ingen integritet.
"Jag kan fixa dig." Det är vad du sa.
Nu är det min tur att fixa dig.
"Du skall inte frukta nattens fasor, inte pilen som flyger om dagen.
Om än tusen faller vid din sida så skall det inte drabba dig."
Kan du den, David?
Vi soldater brukade be den när vi patrullerade.
Psaltaren 91.
Det stämmer. Soldatens bön.
- Har du tjänstgjort? - Ja. Min partner också.
Jag har bett den mycket. Det har inte gjort mycket nytta.
Jag vet. Jag vet hur det känns.
När jag kom tillbaka från min sista tjänstgöring
tappade jag det hela tiden.
Vid ett tillfälle hade jag till och med pistolen i munnen.
Jag vet hur metallen känns mot tänderna.
Det gör nog du också.
Ja, det gör jag.
Men jag insåg att det inte skulle få mig att må bättre.
Men det här gör det.
Jag vet.
Så hur kommer det sig att du är där du är och jag är där jag är?
Jag gick till ARCP. Jag bad om hjälp.
Jag försökte med det.
Jag vet.
Så varför har du sån tur? Vad gör de för dig?
De parade ihop mig.
Jaså? Med vem?
Nån jag precis förlorade.
Hej.
Låt mig fråga dig en sak.
Spelar det ens nån roll att man har en kompis?
Ja.
Ja, hon gjorde skillnad. Hon gjorde stor skillnad.
Vad fan gör vi nu? Vill du vara min kompis?
Ska du hälsa på mig i fängelset efter allt det här?
Efter detta, vad ska vi göra, kompis? Byta krigshistorier på gården?
Om det är vad du vill så gör jag det.
Jag vill bara inte ha ont längre.
Jag vet.
Men jag kan inte låta dig skada nån annan heller, okej?
Lägg ner ishackan.
Jag vill inte se nån annan dö den här veckan, okej? Snälla.
Lägg ner den.
- Ja. - Säkrat.
Du. Jag snackar inte skit.
Vill du prata med en annan soldat så finns jag där för dig. Jag menar det.
Vad heter hon, hon de parade ihop dig med?
Roxy. Hon hette Roxy.
Håll ut, okej? Vi ska få ut dig nu.
Duktig flicka.
Minns du första dagen vi träffades?
Han sa: "Var försiktig. Hon är besvärlig."
Jag sa: "Bra. För det är jag också."
Du räddade mitt liv.
För evigt lojal, för evigt älskad 2011-2026
"Han håller mig kär och jag skall befria honom, jag skall beskydda honom,
ty han känner mitt namn." Psaltaren 91.
Jag gillade din lilla show till podden.
Performativt våld. Snyggt.
Ibland måste man ge folk vad de vill ha.
Skrämma dem och rycka undan mattan under deras fötter.
Visst, du är inget monster. Du är patetisk.
Nu behöver du inte berätta för nån vad du verkligen gjorde mot Deena Ryan.
Sluta.
Titta där. Du kan få tyst på mig.
Du kanske inte är så patetisk som du låter påskina.
Ja, kanske.
Kanske. Men vad var då poängen med att avfärda dig själv?
Var det för lyssnarnas skull eller för BAU:s?
Vänta lite. Är det vad det handlar om?
Jag vet inte vad du pratar om.
Du analyserar cellen. Varje vakt, varje dörr, varje sårbarhet.
Det är inte sant. Jag erkände. Jag ska betala för det jag gjorde.
Du. Du kan ljuga för ditt medvetna jag, men inte för mig.
Du planerar din chans att fly.
Så vi ger Elias Voit sista ordet. Han vill att vi ska veta hur han känner.
Vi är skyldiga honom vår uppmärksamhet, om inte vårt godkännande.
För sista gången, detta är Brian Garrity.
Tack för att ni lyssnade på Sicarius-filerna.
Det finns inget romantiskt med mig.
Jag är inte lysande. Jag är inte speciell.
Jag är en asocial psykopat som bara kan få upp pulsen genom att döda folk.
Publicera nuvarande inspelning?
Det är sorgligt hur patetisk jag är. Men vad är ännu mer patetiskt?
Nån som gör ett program om det. Och alla som lyssnar på det.
Översättning: Monika Stewart