Tidligere i Criminal Minds: Evolution…
Brian Garrity er en konspirasjonsteoretiker.
FBI fabrikkerte en forbryterjakt for å dekke over
drapet på Douglas Bailey.
Aner du hvor mange kaninhull Brian Garrity har vært nede i i livet sitt?
Månelandingen, Kennedy-drapet.
Vaktene sier du snakker med deg selv. Noe jeg burde vite om?
Kom igjen. Hun vil tro deg.
Underbevisstheten din kjemper mot trangen til å drepe,
derfor distraherer jeg deg. Du takler det ved å snakke med meg.
Familiene til noen av ofrene dine har tatt kontakt og de vil møte deg.
De fleste vil ha et ansvar som ikke alltid følger med en dom.
Du tror at hvis jeg går gjennom alt med deg,
kan du stoppe noen andre.
For andres skyld kan
jeg ikke la deg sitte her og ikke fortelle historien din.
Problemet er
at mens vi snakker om det, er det en ny der ute som gjør det.
Du vet det bare ikke ennå.
Åpne. Politiet.
Hva het han igjen?
Al Smith.
Mr. Smith. Metro-politiet.
- Sikker på at han er hjemme? - Jeg så ham for tre dager siden.
Du sa at han oppførte seg rart.
Han tar ikke inn posten.
Han tar ikke telefonen. Her om dagen kunne han ikke engang låse opp døren.
Det er ulikt ham.
Mr. Smith!
Er det noen hjemme?
Vi vil bare se om alt er i orden.
Sir?
Er du… Vent. Er det en gasslekkasje?
Ovnene våre er eldgamle.
Å nei. Ble han kvalt?
Hei, stopp!
Stopp! Hva faen gjør du?
FYRSTIKKER
Hva faen gjør du? Stopp! Du trenger ikke å gjøre dette!
- Al, nei. - Du trenger ikke gjøre dette.
Nei!
Beklager.
Harlan Ellison skrev "I Have No Mouth, and I Must Scream".
Faen.
Ta deg sammen.
- Hvor er han? - Han er der.
Greit. Du, takk.
Selvsagt.
- Hva skjedde med hånden din? - Ingenting. Det går bra.
Fy faen! Slipper de hvem som helst opp i sjette etasje nå?
De lot jo deg bli profilerer. Gjorde de ikke?
Hvordan går det, Tom?
- Bra. Og du? - Ja?
Jeg vet ikke.
Jeg hørte om…
Ja…
Jeg er lei for det.
Seriøst, hva gjør du her oppe?
Jeg ville treffe deg. Og forhåpentligvis teamet ditt.
- Er det ille? - Det er rart.
Kom. Du kom til rett sted. Kom igjen.
Hei, Emily. Inspektør Prentiss. Agent Tyler Green.
Godt å se deg igjen.
Du har jobbet med agent Green før.
Jeg hjalp Green gjennom grunnkurset i felten.
Han hjalp ikke så mye, men jeg overlevde.
Agent Millikin banket meg. Meg og alle de nye agentrekruttene.
Møtte du Luke sånn?
Nei. Alvez og jeg er veteraner. Vi møttes i MRP.
Militærets rehabiliteringsprogram.
De gjør en god jobb.
Det gjør vi. Jeg er stolt over å jobbe der.
Vi hjelper syke og skadde tjenestemenn tilbake ut i det sivile livet.
Det er derfor jeg banker på døren deres.
BAU etterforsker mistenkelige dødsfall, ikke sant?
For å fastslå dødsårsak,
om det er selvmord, drap eller bare en ulykke?
Det stemmer. Har du en slik sak?
Vel. Luke, kan du…?
Dette er kaptein Al Smith.
En annen venn fra MRP. Han døde i går morges.
Dødsårsak?
Gassovnen eksploderte i ansiktet hans.
Alle fire bluss var skrudd helt opp.
Ut fra eksplosjonen å dømme hadde de vært sånn en stund.
Han hadde fyrstikkesken i hånden.
Vi kan ta saken. Vi begynner med en psykologisk obduksjon,
men jeg tror ikke det er mye å etterforske her.
Jeg vet det, og jeg kan tallene. Jeg forkynner dem.
87 % av alle veteraner rapporterer om minst én traumatisk hendelse,
og under halvparten får behandlingen de trenger.
Men det er ikke Al, ok?
Hva ble han behandlet for i MRP?
Angst, depresjon, påtrengende tanker.
Som er indikatorer på PTSD.
Pistolen hans var i våpenskapet.
Han skjøt seg ikke i hodet, han sprengte seg selv.
Og han tok med seg en politimann og en bygningsbestyrer.
Dette er rart. Selv for PTSD.
Kjente du til ham, Luke?
Jeg kjenner typen.
Og jeg vet at det som skremmer meg, er… La oss si at det er det det ser ut som.
Noen ganger skjer det i klynger.
En av karene våre stempler seg selv ut,
og en annen sier: "God idé."
"Kanskje jeg går ut samme vei."
Derfor vil jeg ta den. Finne ut hvorfor.
- Tyler, har du noe imot det? - Nei da.
Agent Prentiss, takk.
God morgen.
Du fikk e-posten min.
Hva i helvete driver Voit med?
Tara er med ham nå, og Rebecca også.
Han må bare velge et familiemedlem og si: "Jeg gjorde det."
Bare ett familiemedlem.
Og han er nede i sine siste fire.
Han behandler dette som om han velger ut en jævla ring.
Han prøver å finne offeret han drepte med minst vold,
for det vil være det minst opprørende for den han snakker med.
Noen burde si til ham at det alltid er opprørende.
Hei. God morgen.
Du også?
Hvor mange podkaster hører du på?
Vet ikke. Det er mest nyheter. Hvordan det?
Henry sluker dem. Spesielt de om Voit,
og det er en som nevner meg, deg og BAU.
Det er vår sak. Det er naturlig at vi blir nevnt.
Nei, Emily. Denne er laget av noen du kjenner.
Personlig.
Faen!
- Emily! Bella! - Kom igjen.
Kjære vene. Jeg skjønner. Jeg har gjort jobben din vanskeligere?
Men Emily, kom igjen. Førstepremien er der!
Jeg har vært på villspor hele tiden.
Jeg trodde det handlet om konspirasjoner.
Seriemordere! Nedlastingstallene mine er skyhøye!
Og det handler ikke bare om pengene. Pengene er veldig hyggelige.
Det handler om sosial kapital.
Emily. Jeg trender. Jeg har aldri trendet før.
Jeg har aldri hatt en emneknagg som når mer enn tre personer før.
Og ja, jeg kan ha tatt meg et par små friheter for å tjene
en bedre historie.
Skal dere drepe meg?
Nei, for det er ulovlig.
Og du har all rett til å produsere en podkast som bare er løgn.
Unnskyld? Ikke bare løgn.
Kalte Elias Voit deg pappa eller ikke?
For jeg betalte en stor sum for den informasjonen.
Da han sa det, tenkte jeg: "Er det deg, pappa?"
Og mindre som det jeg sa i podden, som var mer: "Gi meg ris, pappa."
Det er ikke derfor du er her.
Du er her fordi du hevder at Voit er en seriemorder som ble opplært
av BAU til å bli en Helten fra Korea. Som er…
Det er pisspreik. Og du skal rydde opp i rotet du har laget.
Jeg kan gjøre det.
Ikke noe problem.
Jeg avslutter sesong én nå.
Jeg kan avslutte sesongfinalen med å ta en 180-graders sving.
Det er det vi gjør i podkastverdenen. Vi begynner med én tese,
og til slutt bytter du til en annen, ikke sant?
Men for å selge den trenger jeg bare én liten ting.
Hva?
Det ingen annen Elias Voit-podkast har.
Jeg vil ha et intervju med den hvite hvalen.
- Du kan ikke… - Kom igjen.
Jeg mener hvit hval metaforisk. Jeg "fatshamer" ikke fyren.
Men jeg hørte at han legger på seg i fengsel. Stemmer det?
Nei.
Ok. Bra for ham. Holder vekten nede.
Nei til forespørselen din. Det skjer ikke.
Det er synd.
Jeg synes synd på dere.
For jeg får vel fortsette å fortelle historien min på min måte.
Kom deg ut.
Hils Tara fra meg.
Denne, tror jeg. Du… Vent. Nei, beklager.
Nei.
Denne. Ja.
Deena Ryan.
- Er du sikker? - Ja.
- Ja, jeg er sikker. - Ok. Hvorfor henne?
Spiller det noen rolle?
Det spiller en rolle fordi det gjør det.
Før moren hennes kommer hit,
må vi bekrefte at du forteller hele sannheten om datteren.
Jeg kvalte Deena. Hun døde. Det er hele sannheten.
Det er ikke godt nok, Elias.
Moren hennes vil vite hvorfor.
Hvorfor du tok datteren hennes. Hvor du tok henne. Hvordan du kvalte henne.
Vent.
Vent, dere har begge på gifteringer.
Dere har giftet dere.
Fantastisk. Gratulerer.
Fokuser. Vær så snill.
Ja, beklager.
Jeg håper det ordner seg.
Eller, ikke håper. Det ordner seg. Det blir flott.
Spesielt med alt vi går gjennom nå.
Å gifte seg er den ultimate optimistiske handlingen.
- Du. - Hva?
Vi vet at du skal skille deg, men vi har en jobb å gjøre.
Akkurat. Greit.
Jeg koordinerer det med fengselsetaten.
Vi setter Deenas mor på besøkslisten din.
Ok.
Og jeg skal se på Deenas mappe.
Bare vær ærlig med moren, ok?
Bra jobbet med å unngå det spørsmålet.
Du fortalte dem ikke hva du faktisk gjorde mot den jenta.
Jeg vil virkelig ikke fortelle dem noe.
Så hvorfor gjør du dette?
Du ba meg om det.
Hva hjelper det å ha en engel på skulderen om jeg ikke hører på ham?
Så søtt.
Hva da?
Du tror jeg er engelen.
RETTSMEDISINEREN I D.C.
Vil du at jeg skal…
Bare begynn uten meg.
Hvordan går det?
Jeg er trøtt.
Jeg hører det.
Jeg er Luke Alvez fra FBI. Jeg etterforsker kaptein Smiths død.
Hyggelig å møte deg.
Hvis du er her, betyr det vel at…
Ja. Han hadde ingen familie.
Jeg må kle på ham og ta ham med til Arlington.
Kan jeg få se?
Ikke ta det ut av posen.
Var Smith bomberydder?
Unnskyld?
Kaptein Smith var bomberydder.
Jeg antar det. Er det viktig?
Kanskje.
Kan jeg spørre om noe?
Greit.
Måten han døde på, er det nok til å begraves i uniform?
Jeg vet ikke.
Ok, så dødsårsaken var skader fra eksplosjonen.
Holdt ikke det, gjorde fjerdegradsforbrenninger det.
Var det umiddelbart?
Betjenten og bestyreren var ikke like heldige.
Vet det høres rart ut, men var hjernen intakt?
Tenker du PTSD?
Jeg tenker det, ja.
Det er tegn på en traumatisk hjerneskade som følge av at
en liten rakett eksploderte i kaptein Smiths ansikt,
men når du snakker om PTSD, er det viktigste tegnet
redusert hippocampusvolum.
Og hans var i perfekt størrelse.
Så hjernen hans var normal?
Jeg sa ikke det.
Jeg så først noe rart på CT-en.
Jeg måtte ta MR for å være sikker.
Det er svært unormalt.
Pasient: Al Smith
- Og det er ikke fra eksplosjonen? - For symmetrisk.
Så hva forårsaket det?
Ikke hva. Hvem.
Jeg forstår ikke hva jeg ser på her.
Flengene mellom lappene viser at en ispil ble dyttet
opp hvert nesebor og inn i hjernen hans.
Kaptein Smith ble lobotomert.
Vent, hva? Hvorfor?
Vi vet ikke.
Han ville aldri ha…
Vi tenkte det samme. Så vi gravde litt mer,
og det viser seg at dette ikke er første gang det har skjedd.
Dette er major Howard Newton. Forrige uke forsvant han.
Da politiet fant ham, hadde han også blitt lobotomert. Kjenner du ham igjen?
Nei. Burde jeg det?
Han var talsmann for Arlington MRP.
Tom, du trodde dette handlet om mer enn selvmord, og du hadde rett.
Dette henger ikke på greip.
MRP hjelper bare skadde soldater. Hvorfor skulle noen gjøre dette mot oss?
Fordi han er skadet, og han vil at de skal føle smerten hans.
Du trenger ikke å gjøre dette.
Jeg kan hjelpe deg.
Jeg kan få deg til å føle deg bedre. Jeg sverger.
Nei. Hva skal du gjøre?
Det er bedre om du ligger i ro.
Bare gi meg én sjanse til. Jeg lover at det vil fungere denne gangen.
Vær så snill!
Nei.
Datteren din var veldig…
Beklager. Jeg… Nei, det er…
Det er det jeg vil si, unnskyld.
Er du komfortabel? Trenger du noe? Kanskje vann eller…
Nei.
Vil du slå til meg? Jeg kan…
Du kan nok få inn noen slag før noen løper inn her.
Det skjer ikke.
Jeg vil ikke det heller.
Ok, hva vil du?
Beklager. Jeg mener… Hva vil du ha fra meg?
Jeg vil fortelle deg hva jeg har lært.
For når barnet ditt dør, lærer du alt.
Du finner alle detaljer du kan for å få det til å gi mening.
Så jeg har lært hvor mye trykk som kreves for å knuse strupehodet.
14,3 kilo, visste du det?
- Ja. - Selvsagt gjorde du det.
For du lærte det også. Det var en del av treningen.
Hva?
Opplæringen din fra denne statlige institusjonen.
Den samme som tilfeldigvis tok deg.
Fordi du gikk av skaftet, ikke sant?
- Miss Ryan, det er helt ubegrunnet… - Vent, hva snakker hun…
Beklager, jeg vet ikke… Hvor hørte du det?
Ikke si at du ikke vet.
Du vet det! Hele verden vet det! Det er i podkasten!
Hvilken podkast?
Ro deg ned.
Det er mange podkaster der ute som forteller større løgner om deg.
Det er sånn algoritmen fungerer.
Brian Garrity er ille, men han er ikke engang den verste der ute.
Men han er den mest populære. Og med tanke på deres erfaring med ham,
den mest troverdige, og dermed den farligste.
Farlig? Herregud. Slutt nå.
Hvordan tar jeg feil?
Gi en idiot en megafon, og han er for dum til å bruke den ordentlig.
Bare la fyren få sine 15 minutter, så forsvinner han.
Hva om døtrene mine hører den?
Elias, døtrene dine vet allerede alt.
En podkast endrer ikke hva de synes.
Ok, hva om den overbeviser noen andre?
Noen kan finne dette. De kan tolke det feil.
De kan identifisere seg med meg. Kanskje de forguder meg.
Dere kontrollerer ikke et nettverk av folk som gjør alt dere ber dem om.
Nei, men vi arresterte alle, husker du?
Fyren vi snakker om, er et troll.
Hva var det første vi lærte om Internett?
Du mater ikke trollene.
Nei, det var første leksjon fra Internett før troglodyttene tok over.
Jeg vil få klarhet i dette.
- Hvordan? - Ved å være med i podkasten.
Nei.
Hvordan kan jeg gi noen en avslutning når alle som kommer hit, tror
på disse løgnene som denne Garrity-klovnen forteller dem?
Jeg skal fortsette med dette, men hvordan kan jeg det
og utsette meg selv for folk hvis de ikke engang tror på det jeg sier?
Jeg vil i det minste be om unnskyldning for det jeg gjorde.
Greit. La oss tenke gjennom dette.
Gjester du Garritys podkast, hva skjer? Du får mer oppmerksomhet.
Du gir ham mer oppmerksomhet.
Du gjør ham bare mer populær.
Ja. Og derfor skal dere gi ham en liste med betingelser.
Selvfølgelig har du betingelser.
Skal jeg lage en podkast? Fra fengselet?
Det er ikke direkte. Det er opptak.
FBI og Justisdepartementet har full kontroll.
Hvis noe går galt, beslaglegger vi lyden.
Og hva er disse betingelsene Voit krever?
Et reserveopptak vi sørger for.
Det kan være en talebeskjed på telefonen din.
- Hvorfor? - Forsikring.
Voit vil sørge for at Brian ikke klipper ham ut av kontekst.
Og hvis han gjør det,
har Voit rett til å publisere det uredigerte opptaket.
Er alt dette greit for oss?
Lar jeg gjerne en psykopat matche kløkt med en sinnsforvirret narsissist?
Nei. Men får det Garrity vekk, er jeg villig til å ta en sjanse på en psykopat.
Trodde du profilerte Voit som ikke lenger en psykopat.
Nei, du har rett. Han er ikke det. Det er…
Når Brian Garrity er i livet mitt…
Har du hatt halsbrann
der det sure oppstøtet er så varmt
at du kan smake hatet?
Vaktene må inspisere alt lydutstyret.
- Absolutt. - Ok, og ingen berøring.
Selvsagt.
Vil Garrity si ja?
Han har allerede gjort det. Han hadde sine egne betingelser.
Ok, nå føler jeg det.
Jeg har syrenøytraliserende på kontoret.
Hva har vi?
To ofre, de er en del
av et program for å hjelpe veteraner med å komme seg fysisk og mentalt.
Men gjerningspersonen dreper dem ikke.
Vel, hva er han da… Faen, lobotomi. Glem det.
Ofrene er tilknyttet MRP.
Så han kan ha vært en del av det eller blitt avvist.
Og nå tar han hevn.
Heldigvis for oss fører hæren grundige journaler.
Tyler, kan du gå god for meg til agent Millikin?
Da kan jeg kanskje komme meg inn i MRPs arkiv.
Menn i uniform kaster seg enten over meg eller meg ut av kontoret.
Er Luke ok?
Jeg tror det. Hvordan det?
Vet ikke. Kanskje det ikke er noe. Han virker bare litt…
Ser du? Det er derfor jeg alltid konsulterer orakelet Alvez.
Penelope, er Luke ok?
Jeg vet ikke.
Og visste jeg det, ville jeg ikke sagt det til noen av dere, for jeg sladrer ikke.
Så la oss jobbe videre. Stikk.
Det er ikke utfallet noen av oss ønsket, men svulsten spredte seg.
Det er ikke noe vi kan gjøre.
Hva kan jeg gjøre?
Vi har et valg. Hvis du vil, kan jeg skrive henne ut,
eller vi kan holde henne her. Holde henne komfortabel.
Hvor mye tid har hun igjen?
Luke, hun har store smerter.
Hei.
Hva tenker du på?
Denne saken.
De legger merke til det.
Ok. Jeg skal ta meg sammen.
Og én ting til.
Howard Newton, det første lobotomi-offeret, kona fulgte ham inn.
Greit.
Er du klar for dette?
Det må jeg være.
Dette var, la meg tenke, for rundt ni dager siden nå.
Jeg forstår det ikke.
Han ringte meg for å si at han kom hjem,
men han kom aldri hjem.
Når ringte du politiet?
Midnatt den kvelden.
Når fant de mannen din?
De gjorde ikke det. Jeg gjorde det.
Da solen kom opp og han fortsatt var borte, begynte jeg å bli gal.
Så jeg hentet bilen min og kjørte rundt. Jeg fant ham to kvartaler fra huset vårt.
Så den som gjorde dette, visste hvor du bodde.
Jeg antar det. Eller kanskje de lot Howard gå, og han gjenkjente noen gater.
K-k-k…
Du. Jeg er her. Jeg er her, kjære.
Kjære. Jeg er her.
Det er alt han kan si av fornavnet mitt, Kimberly.
Ms. Newton, vi prøver å lage et kart over hvor
denne mannen finner ofrene sine og hvor han kan etterlate dem.
Kan du hjelpe oss?
Jeg kan prøve, men jeg vet ikke hvor mye jeg kan gi dere.
Ok. Vi setter pris på det.
Luke, kan du…
Ja. Jeg holder major Newton med selskap.
Straks tilbake.
K…
Nei, kona di er straks tilbake. Hun er i det andre rommet.
K…
Trenger du noe? Hei. Hei, nei! Nei!
Drep meg.
Nei. Du. Nei, kompis. Bare hold ut, ok?
Drep meg.
Bare hold ut. Det går bra.
ETTERFORSKNINGSRAPPORT
VARSEL: METRO-POLITIET
Savnet person
Offeret heter Theodore Nguyen. Lobotomert, katatonisk som de andre.
Han ble funnet utenfor sitt eget kontor. Ingen kameraer.
- Hvor var dette? - I Baltimore.
Men det er ikke noe MRP i Baltimore.
Det gir mening, for Mr. Nguyen er ikke knyttet til militæret.
Han er akupunktør.
Akupunktør?
Ja. Det overrasket oss også.
Denne fyren er langt utenfor gjerningspersonens viktimologi.
Er det overlapping mellom akupunktur og MRP?
Nei, ingen. Vi tilbyr ikke det som en del av tjenestene våre.
Akupunktører behandler vel smerte? Hva var Nguyen spesialist på?
Klinisk terapi for hodepine.
Hva slags hodepine? Migrene?
Ja. Han promoterte sin unike terapi for det.
Hvis gjerningspersonen lider av det, kan det motivere ham.
Du lobotomerer ikke noen mot hodepine.
Jo, hvis smerten var ille nok.
Hva kaller de det vennen din led av?
Klasehodepine.
Det er så intenst at det kan forårsake synsforstyrrelser eller…
Og det kan føre til angst og aggresjon.
Smerten er så ille at noen pasienter kaller det "selvmordshodepine".
La oss si at gjerningspersonen fikk en skade i tjeneste og fikk PTSD.
Først prøvde han å håndtere det selv, dytte det ned.
Han presset seg selv til det ytterste. Han er soldat, en kriger.
Når det ikke fungerte, pisket han seg selv.
Kuttet eller pisket seg selv?
Nei. Tatoveringer. Denne fyren har begge armene, og sikkert hele kroppen, full.
Og de vil markere smerten han prøver å rømme fra.
Og når han ikke orker mer, drar han til MRP for lindring.
Han får det ikke,
så han angriper de andre veteranene.
Ja, men Ms. Garcia og jeg sjekket med MRP.
Frivillig aktivitet dokumenteres jevnlig.
Og det er ingen overlapping mellom våre to ofre i noen spesifikk pasient.
Men om han ikke ble vurdert riktig, ville det ikke blitt journalført.
Det stemmer.
Da må vi snakke med den akupunktøren møtte.
Han skiller seg ut,
og vi får listen over veteranene han behandlet.
Vi må skynde oss. Det er et tidsspørsmål før han får hodepine igjen.
Du, forklar meg noe.
Om det kalles selvmordshodepine, hvorfor er denne soldaten på offensiven?
Når du er psykopat,
blir hjernen din oversvømt av dopamin rett før du dreper noen.
Det er den eneste kjemikalien som kan gi ham lindring.
Men han dreper dem ikke.
Nei. For da vil smerten deres være over.
Han vil at de skal føle seg som ham. Låst inne.
Transportporten er åpen.
Test én. Sjibbolett.
Sikker på at det går bra?
Andre test. Rødt lær, gult lær. Rødt lær.
Dette er et sekundært opptak av Elias Voit og Brian Garrity-intervjuet.
Mr. Garrity, samtykker du til dette opptaket?
Ja.
- Greit. La oss få ham inn. - Vent.
Ok. Nå er jeg klar. Jeg har BetterHelp i min hule hånd etter dette.
Jøss. Du er så lav.
Beklager, jeg mener bare… Jeg forventet…
Ja. Spar det til episoden.
Ok.
Velkommen til Sicarius Files: "Elias Voit: mann eller mysterium?"
Jeg er verten deres, Brian Garrity.
Dagens episode er helt utrolig.
Gjesten min er selveste Sicarius-morderen, Elias Voit.
Hallo.
For å skape et bilde,
- er vi i… - Nei. Du kan ikke si hvor han er.
Beklager. Akkurat. Ok.
Vi er for øyeblikket i fengsel.
Så, Elias. Kan jeg kalle deg Elias?
Hva er dette?
Ikke gjør det. Det satte nivåene i rødt.
Er nivåene dine i rødt?
Du sprer løgner om meg, og du er bekymret for nivåene dine?
Ok. Jeg skrur av denne nå.
Nei. Du blandet deg inn i dette, lille mann.
Du slipper ikke unna nå.
Hva… Skal du…
- Dette var avtalen. - Vi godkjente ikke skiltet.
Se på meg, Brian. Bare se på meg.
Hvorfor forteller du lytterne dine at jeg ble opplært av myndighetene?
Jeg skal si deg hvorfor. Det er fordi det gir deg en forklaring på meg.
Det får meg til å virke mindre. Virker jeg liten for deg nå?
- Nei. - Unnskyld, hva?
Nei. Bra. Og podkasten din, hvor mye av det er sant?
Ingenting. Bra. Bra, veldig bra.
Nå er det min tur til å forklare meg for deg.
Og du er ikke langt unna.
Det trengs en liten mann for å være redd for at noen slår i bordet,
men det trengs en mindre en for å ty til det.
Det er ikke noe romantisk ved meg.
Jeg er ikke genial. Jeg er ikke spesiell.
Jeg er en antisosial psykopat som bare får opp pulsen ved å drepe folk.
Jeg er patetisk. Men vet du hva som er enda mer patetisk?
Noen som lager et program om det. Og alle som hører på det.
Nå er vi ferdige.
Du visste at det ville skje. Du visste Voit ville gjøre det.
Nei, vi sa "ingen fysisk kontakt".
Men ja, jeg hadde på følelsen at han ville ha noe i ermet.
Du. Ta det rolig.
Jeg må redde restene av min brennende karriere.
Du forrådte meg. Jeg trodde vi var venner.
Å, Brian.
Det er noe jeg har villet si i nesten seks år.
Vi er ikke venner.
Alt du har gjort, er å gjøre livet mitt elendig,
så jobben min er ikke å gjøre jobben din enklere.
Hvordan våger du? Du er en offentlig tjenesteperson.
For offentligheten! Ikke for deg personlig!
Du får meg til å ta side med en dømt seriemorder fremfor deg.
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
Når publikum hører denne episoden,
blir de rasende på Voits forakt for dem.
Du trenger ikke å legge den ut.
Jeg har allerede solgt reklamen til en leveringstjeneste for veganske måltid.
Er det én gruppe du ikke vil gjøre sint, er det Big Vegan.
Ok. Hva om du tenker på det på nytt? Kanskje dette faktisk er en mulighet.
- Hva mener du? - Podkast-vendingen.
Og ga ikke Voit deg nettopp en på et sølvfat?
Jo.
En episode der jeg finner ut at seriemorderen bare er en seriemorder.
Det er bra. Du er genial.
Ok, takk. Å høre det fra deg betyr noe.
Så du bestemte deg for å drepe ham likevel?
Nei, men Elias Voit-podkast-problemet vårt er over.
Ingen på Nguyens pasientliste kommer i nærheten av profilen.
Men han tok imot folk som betalte kontant
fordi de manglet forsikring.
Det er akkurat som MRP?
Gjerningspersonen flyr rett under radaren når det gjelder viktimologi.
Er det noe med hodepinen som vi ikke så? En annen tilstand han kan ha?
Luke.
Du har "tenker, men sier det ikke"-blikket.
Nei. Fortsett.
Greit, hva med dette? Hva med kronisk traumatisk encefalopati, CTE?
Ja, vi behandler det mer og mer.
Spesielt siden vi forstår hva hjernerystelser gjør med hjernen.
CTE er kjent for å føre til vold. Ikke alltid, men ja, noen ganger.
Det er som å ha en tidsinnstilt bombe i hodet.
Vet ikke om du har det. Du kan ikke diagnostisere det
før en obduksjon.
Tenker du mye på det?
Når du tjenestegjør, tenker du alltid
på hvor det neste slaget kommer fra.
- Ja. - Fyren vår tenkte nok på det.
Og uansett hvor han drar, får han ingen til å gi ham
et klart svar på hvorfor han alltid er så sint.
Og hver gang han blir sint, mister han mer og mer kontroll.
Ta Nguyen. Han dyttet ispilen så langt opp i hjernevevet
at den traff hodeskallen.
Han prøver ikke å lindre noe lenger.
Beklager, men jeg må vite hvordan du vil gå frem.
- Ok. - Ok…
Jeg må se henne. Før vi gjør noe, må jeg se henne… Er hun våken?
Hun sover. Men jeg kan vekke henne for deg.
Er dette min feil?
Er hva din feil?
Hadde jeg tatt henne med tidligere, hadde dere kanskje funnet svulsten tidligere.
Nei. Det er ikke sånn det fungerer.
- Hva? - CTE, det er ikke sånn det fungerer.
Det er ikke sånn gjerningspersonen jobber.
Volden assosiert med CTE, eller klasehodepine, for den saks skyld,
skjer i utbrudd. Det er uorganisert, impulsivt.
Ja, men gjerningspersonen forfølger ofrene sine. Han kidnapper dem.
Ja, og utsetter dem for sadistisk tortur.
Det er veldig organisert.
Sier du at han ikke har smerter?
Jo, det har han. Viktimologien forteller oss det.
Så hva har de samme symptomene som klasehodepine eller CTE, men er ikke det?
En svulst.
- Som Texas Tower-skytteren… - Charles Whitman.
Ja. Han hadde en svulst som presset ned på amygdalaen.
Det stemmer. Før han begynte å skyte, knivstakk han kona og moren til døde.
Og i selvmordsbrevet skrev han
at han visste at noe var galt i hodet hans.
Så han kom til oss for behandling i den tro at han hadde hodepine, men…
Men han hadde noe verre. Mye verre.
Nevrologisk senter
- Hva faen? - Hallo, doktor.
Hei. Vår gjerningsperson er sersjant David Graham.
Han ble filmet sammen med en vi har identifisert som nevrolog dr. Mark Trenk.
Vi må anta at det er vårt neste offer. Noe mer?
Graham gikk fra MRP til veteranavdelingen.
CT-en viste en glioblastomklase i fremre pannelapp.
- Kan det opereres? - Ja, men risikabelt.
Han kan bli lobotomert, liksom.
Veteranlegen jeg snakket med sa at Graham nektet å godta diagnosen.
Greit. Takk.
Alvez. Vi har mistet for mange allerede. Mottatt?
Mottatt.
Hvor faen er jeg?
David.
Du husker meg.
Jeg trodde ikke du ville det. Men jeg husker deg.
Vet du hva jeg husker?
"Jeg kan fikse deg." Det var det du sa.
"Jeg kan fikse deg, David." Men det kan du ikke, kan du vel?
Jeg sa at jeg kan prøve å fikse deg.
Nei, du sa: "Jeg kan fikse deg." Du løy.
David. Svulsten din er inni foldene i hjernen din.
Jeg ville aldri løyet til deg. Ikke hvis jeg har integritet som lege.
Integritet?
Vil du snakke om integritet?
Ta dere stille inn, følg oss når vi er inne. Kom igjen.
Hvor godt kjenner du Bibelen?
La meg fortelle hva jeg kan om integritet.
Mennene som trente meg, vet du hva de lærte meg?
"Sersjant Graham, hva er retningslinjene våre, soldat?"
"Å aldri kompromittere min integritet eller mitt moralske mot, sir."
"Soldat, hva er integritet?"
"Integritet betyr at du ikke vil gjøre eller si noe som lurer andre, sir."
Du har ingen integritet.
"Jeg kan fikse deg." Det var det du sa, for faen.
Nå er det min tur til å fikse deg.
"Du skal ikke frykte nattens redsler eller pilen som flyr om dagen.
Selv om tusenvis faller om deg, nær deg, skal det ikke røre deg."
Kjenner du til det, David?
Vi soldater pleide å be det når vi dro ut på patrulje.
Salme 91.
Det stemmer. Soldatens bønn.
- Tjenestegjorde du? - Ja. Det gjorde partneren min også.
Jeg har bedt salme 91 mye. Det har ikke hjulpet stort.
Jeg vet det. Jeg vet hva du føler.
Da jeg kom tilbake fra mitt siste oppdrag,
gikk jeg fra vettet hele tiden.
På et tidspunkt hadde jeg til og med pistolen i munnen.
Jeg vet hvordan metallet føles mot tennene.
Det gjør vel du også.
Ja, det gjør jeg.
Men jeg innså at det ikke ville gjøre det bedre.
Men dette gjør det.
Jeg vet det.
Hvorfor er du der du er, og jeg der jeg er?
Jeg dro til MRP. Jeg ba om hjelp.
Jeg prøvde det.
Jeg vet det.
Hva gjør deg så heldig? Hva gjorde de for deg?
Jeg fikk en makker.
Jaha? Hvem da?
En jeg nettopp mistet.
Hei.
La meg spørre deg om noe.
Spiller det noen rolle at du har en kompis?
Ja.
Ja, hun utgjorde en forskjell. Hun utgjorde en stor forskjell.
Så hva nå? Skal du være kompisen min?
Skal du besøke meg i fengsel etter alt dette?
Hva skal vi gjøre etter alt dette? Utveksle krigshistorier i luftegården?
Hvis det er det du vil, gjør jeg det.
Jeg vil ikke ha det vondt mer.
Jeg vet det.
Men jeg kan ikke la deg skade flere heller, ok?
Bare legg fra deg ispilen.
Jeg vil ikke se flere dø denne uken, ok? Vær så snill.
Legg den fra deg. Ok?
- Ja. Du. - Det er klarert.
Du. Jeg kødder ikke med deg.
Vil du snakke med en annen soldat, er jeg der for deg. Jeg mener det.
Hva heter hun, hun de satte deg sammen med?
Roxy. Hun het Roxy.
- Bare hold ut, ok? - Ja.
Vi skal få deg ut nå.
Der er jenta mi.
Husker du første gang vi møttes?
Han sa: "Vær forsiktig. Hun er en håndfull."
Jeg sa: "Bra. For det er jeg også."
Du reddet livet mitt.
Evig lojal, evig elsket 2011-2024
"Fordi han holder fast i meg i kjærlighet, skal jeg forløse ham, beskytte ham,
for han kjenner navnet mitt." Salme 91.
Jeg likte podkast-showet ditt.
Performativ vold. Fin detalj.
Noen ganger må du gi folk det de vil ha.
Skremme dem og dra teppet vekk fra under dem.
Akkurat. Du er ikke et monster. Du er patetisk.
Som betyr at du ikke må fortelle noen hva du gjorde mot Deena Ryan.
Stopp.
Se på det. Du kan få meg til å holde kjeft.
Kanskje du ikke er så patetisk som du later som.
Ja, kanskje.
Kanskje. Men hva var da poenget med å vingeklippe deg selv?
Var det for lytterne eller BAUs skyld?
Vent litt. Er det det dette handler om?
Jeg vet ikke hva du snakker om.
At du analyserer denne cellen. Hver vakt, hver dør, hver sårbarhet.
Nei. Jeg erklærte meg skyldig. Jeg skal betale for det jeg gjorde.
Du kan lyve til deg selv, men ikke til meg.
Du planlegger å rømme.
Så vi gir Elias Voit det siste ordet. Han ville at vi skulle vite hva han føler.
Vi skylder ham oppmerksomhet, om ikke bifall.
For siste gang, dette er Brian Garrity.
Takk for at du hørte på The Sicarius Files.
Det er ikke noe romantisk ved meg.
Jeg er ikke genial. Jeg er ikke spesiell.
Jeg er en antisosial psykopat som bare får opp pulsen ved å drepe folk.
Publisere opptaket? Ja
Jeg er patetisk, men vet du hva som er enda mer patetisk?
Noen som lager et program om det. Og alle som hører på det.
Siste episode
Om du eller en du kjenner har selvmordstanker,
fins det hjelp. Finn norske ressurser på www.mentalhelse.no
Oversatt av: Anja Keilen