V minulých dílech jste viděli…
Brian Garrity je konspirační teoretik.
FBI vykonstruovala stíhání zločince, aby zamaskovala vraždu
zástupce ředitele Douglase Baileyho.
Máte tušení, kolik toho Brian Garrity už v životě napovídal?
Přistání na Měsíci, atentát na Kennedyho.
Prý mluvíte sám se sebou. Měla bych o něčem vědět?
Do toho. Uvěří ti.
Tvoje podvědomí bojuje s nutkáním zabíjet,
proto tě rozptyluju. Zvládáš to tak, že se mnou mluvíš.
Ozvaly se rodiny některých obětí. Chtějí se s vámi setkat.
Většina lidí hledá zadostiučinění, které odsouzení vždy nepřinese.
Myslíte, že když vám všechno popíšu,
zastavíte někoho jiného.
Kvůli ostatním nedovolím, abyste si svůj příběh nechal pro sebe.
Problém je,
že zatímco my tu sedíme a mluvíme o tom, někdo nový to tam venku dělá.
Jen o tom ještě nevíte.
Otevřete. Policie.
Jakže se jmenuje?
Al Smith.
Pane Smithe. Policie.
Určitě je doma?
Myslím, že ano. Viděl jsem ho před třemi dny. Chová se divně.
Potřebuju vědět víc.
Nevyzvedává si poštu.
Nebere telefon. Nedávno nedokázal ani odemknout dveře.
Chová se divně.
Pane Smithe!
Je někdo doma? Ověřujeme, jestli jste v pořádku.
Pane?
Jste… Počkat. Necítíte plyn?
Hořáky jsou prastaré. Ale ne. Udusil se?
Zadržte!
Počkejte, přestaňte! Co to kurva děláte?
Co to kurva děláte? Přestaňte! Nedělejte to!
- Ale, přestaň. - Nedělejte to.
Ne!
MYŠLENKY ZLOČINCE: EVOLUCE
Je mi líto.
Harlan Ellison napsal: „Nemám ústa a musím křičet.“
Kurva. Do hajzlu.
Kurva.
Seber se.
- Kde je? - Tamhle.
Dobře. Poslyš, díky.
Není zač.
Co to máš s rukou?
Ale nic. Jsem v pořádku.
Do prdele! Teď už do šestýho patra pustí každýho, co?
A z takovýho pitomce jako ty udělali profilovače?
Jak se máš, Tome?
- Dobře. A ty? - Jo?
Nevím.
Poslyš, slyšel jsem o…
Jo…
Já vím. Ale je mi to líto.
Teď vážně, co tady děláš?
Přišel jsem za tebou. A snad i za tvým týmem.
- Je to zlý? - Je to divný.
Pojď. Jsi na správném místě. Jdeme.
Ahoj. Agentka Prentissová. Agent Tyler Green.
- Rád vás zase vidím, pane. - Agenta Greena znáte?
Pomohl jsem mu projít základním výcvikem v terénu.
Moc mi nepomohl, spíš jsem přežil.
Agent Millikin mě drtil. A všechny nové agenty v zácviku.
Odtamtud znáte Luka?
Ale ne. S Alvezem jsme pěšáci na penzi. Poznali jsme se v programu ARP.
Armádní rehabilitační program.
Odvádějí skvělou práci.
To ano. Jsem hrdý, že tam můžu dobrovolničit.
Pomáháme nemocným a zraněným vojákům s návratem do civilního života.
Vlastně proto jsem přišel za vámi.
BAU vyšetřuje pochybná úmrtí, je to tak?
Pomáhá určit způsob smrti,
ať už je to sebevražda, vražda, nebo jen nehoda?
Přesně tak. Máte takový případ?
Dobře. Luku, můžeš?
To je kapitán Al Smith.
Můj další přítel z ARP. Zemřel včera ráno.
- Příčina smrti? - Vybouchl mu do obličeje plynový sporák.
Všechny čtyři hořáky byly puštěné na maximum.
Podle síly výbuchu byly takhle už docela dlouho.
Měl v ruce zápalky.
Můžeme případ vzít.
Začali bychom psychologickou analýzou, ale myslím si, že tu není co vyšetřovat.
Já vím. Ty statistiky znám. Jsou mým denním chlebem.
Celých 87 % veteránů zažilo aspoň jednu traumatickou událost
a potřebné léčby se dostane méně než polovině.
Ale to není Alův případ.
Jestli ho znáte z ARP, na co se léčil?
Úzkost, deprese, vtíravé myšlenky.
To ukazuje na PTSD.
Pistoli měl v sejfu.
Nevystřelil si mozek, vyhodil se do vzduchu.
A vzal s sebou policajta a správce budovy.
To je zvláštní. I na někoho s PTSD.
Znal jsi ho, Luku?
Znám ten typ.
A vím, že to, co mě děsí… Řekněme, že to vypadá takhle.
Někdy se to stává nárazově.
Jeden z našich to vezme do vlastních rukou a druhý si řekne: „Dobrý nápad.“
„Možná odejdu stejně.“
Proto ten případ chci vzít. Zjistit proč.
- Tylere, můžeš? - Jistě.
Agentko Prentissová, děkuju.
Dobré ráno.
- Dostal jsi můj e-mail. - Co má sakra Voit za lubem?
Tara je teď u něj a Rebecca se to snaží urychlit.
Stačí, když vybere příbuzného a řekne: „Bé, udělal jsem to.“
Jen jednoho člena rodiny.
A vybírá si z posledních čtyř.
Přistupuje k tomu, jako by si vybíral prsten.
Snaží se najít oběť, kterou zabil co nejmíň násilně,
protože to jejího příbuzného nejmíň rozruší.
Někdo by mu měl říct, že tomu předejít nelze.
Ahoj. Dobré ráno.
Ty taky?
Kolik podcastů posloucháš?
Nevím. Většinou zprávy. Proč?
Henry je žere. Konkrétně ty o Voitovi.
Ukázalo se, že v jednom zmiňují mě, tebe a BAU.
Je to náš případ. Je nevyhnutelné, že nás zmíní.
Ne, Emily. Tenhle dělá někdo, koho znáš.
Osobně.
Kurva!
- Emily! Bella! - Ach jo.
Krucipísek. Chápu. Zkomplikoval jsem ti práci, že?
Ale Emily, no tak. Narazil jsem na zlatou žílu!
Celou dobu jsem plakal na špatném hrobě. Myslel jsem, že frčí konspirace.
Sérioví vrazi! To je ono! Ani nevíš, kolik mám stažení!
A nejde jen o peníze. Peníze jsou moc hezké.
Jde o sociální kapitál.
Emily. Jsem trendy. Nikdy předtím jsem nebyl.
Můj hashtag se nikdy neuchytil u víc než třech lidí a teď trenduju.
A ano, možná jsem si kvůli lepšímu příběhu pár věcí trochu poupravil.
Zabiješ mě?
Ne, to je nezákonné.
A máš plné právo vysílat podcast, který je plný lží.
Prosím? Plný teda není.
Říkal vám Elias Voit tati, nebo ne?
Protože za tu informaci jsem zaplatil majlant.
I když řekl spíš: „Jsi to ty, tati?“
Než jak jsem měl v podcastu: „Naplácej mi, tati.“
Ani kvůli tomu tady nejsi.
Jsi tu, protože tvrdíš, že Voit je sériový vrah,
kterého BAU vytrénovala jako cvičenou opici. Což je…
Je to kravina. A vy ten svůj nepořádek uklidíte.
To zvládnu.
Žádný problém.
Dokončuju první řadu.
Můžu za závěrem první řady udělat tečku a otočit o 180 stupňů.
To v podcasech děláme. Rozjedeme jednu teorii
a časem se přikloníme k jiné, že?
Ale aby to bylo uvěřitelné, potřebuju jednu maličkost.
Jakou?
Něco, co žádný jiný podcast nemá.
Nahrávaný rozhovor se samotnou bílou velrybou.
- Nemůžeš přece… - Ale no tak.
Myslím bílou velrybu obrazně. Ne že je tlustej.
- Ale prý ve vězení přibírá. Pravda? Lež? - Ne.
- Dobře. Přeju mu to. Drží si váhu. - Ne říkám tvé žádosti. Ani náhodou.
To je vážně škoda.
Je mi vás líto.
Asi budu muset dál vyprávět svůj příběh po svém.
Vypadněte.
Pozdravujte Taru.
Myslím, že tuhle. Počkat. Ne, pardon.
Ne.
Tuhle. Jo.
Deena Ryanová.
- Určitě? - Jo.
- Jo, určitě. - Dobře. Proč ona?
Co na tom záleží?
Záleží, a hodně.
Než sem přijde její máma, ověříme, že o její dceři říkáte celou pravdu.
Deenu jsem uškrtil. Zemřela. To je celá pravda.
To nestačí, Eliasi.
Její matka bude chtít vědět proč.
Proč jste jí vzal dceru. Kam jste ji vzal. Jak jste ji uškrtil.
Počkat.
Počkat, obě máte snubní prsteny.
Panebože. Vy jste se vzaly. To je úžasné. Gratuluju.
Soustřeďte se. Prosím.
Jo, pardon.
Doufám, že vám to vyjde.
Teda ne že doufám. Vyjde to. Bude to skvělé.
Jen si myslím… Hlavně když uvážím, čím teď procházíme.
Svatba je vrchol optimismu, takže…
- Hej. - Co?
Víme, že se rozvádíte, ale máme práci.
Jasně. Dobře.
Domluvím to s vězeňskou službou.
Zapíšeme Deeninu mámu na seznam návštěv.
Dobře.
A já projdu Deenin spis.
Jen buďte k její mámě upřímný, ano?
Pěkně ses té otázce vyhnul.
Neřekl jsi jim, cos té holce udělal doopravdy.
Doopravdy jim nechci říct nic.
Tak proč to děláš?
Protože jsi mi to řekl.
K čemu je mi mít za zády anděla, když ho neposlouchám?
To je rozkošné.
Co?
Myslíš si, že jsem anděl.
BUDOVA SOUDNÍHO LÉKAŘSTVÍ
Chceš, abych…
Začněte beze mě. Dojdu.
Jak se daří?
Jsem unavený.
To chápu.
Jsem agent Luke Alvez z FBI. Vyšetřuji smrt kapitána Smithe.
Těší mě.
- Když jste tady vy, asi to znamená… - Jo. Neměl rodinu.
Musím ho obléct a odvézt do Arlingtonu.
Můžu se podívat?
Nevytahujte ji z pytle.
Smith byl pyrotechnik?
Prosím?
Kapitán Smith zneškodňoval výbušniny.
Asi jo. Je to důležité?
Možná.
- Můžu se na něco zeptat? - Jistě.
Po tom, jak zemřel… Bude to stačit do slavnostní uniformy?
Nevím.
Příčinou smrti bylo zranění z výbuchu.
Jinak by to byly ty popáleniny čtvrtého stupně.
Zemřel okamžitě?
Jo. Polda a domovník to štěstí neměli.
Bude to znít divně, ale měl v pořádku mozek?
Zajímá vás PTSD?
Ano, přesně to.
Určitě jsou zde důkazy traumatického poranění mozku v důsledku toho,
že kapitánu Smithovi vybuchla do obličeje malá raketa,
ale největším posmrtným příznakem PTSD je snížená velikost hipokampu.
A ten jeho byl učebnicový.
- Takže mozek měl normální? - To jsem neřekla.
Nejdřív mě zarazilo CT. Bylo tam něco tak šíleného, že jsem udělala ještě MR.
Tohle je velmi abnormální.
Pacient: Al Smith
- A to není z toho výbuchu? - Příliš symetrické.
- Tak co by to způsobilo? - Ne co. Kdo.
Pardon. Nechápu, na co se dívám.
Podle ran mezi laloky mu někdo do mozku vrazil nosními dírkami bodec na led.
A provedl Smithovi lobotomii.
Počkat, cože? Proč?
To nevíme.
To není možné.
Říkali jsme si totéž. Tak jsme pátrali dál
a ukázalo se, že se to nestalo poprvé.
To je major Howard Newton. Minulý týden zmizel.
Když ho policie našla, také měl lobotomii. Poznáváte ho?
Ne. Měl bych?
Byl zástupcem péče o veterány z Arlingtonu.
Tome, myslel sis, že tohle není jen sebevražda, a měl jsi pravdu.
To nedává smysl.
Program ARP pomáhá zraněným vojákům. Proč by nám to někdo dělal?
Protože trpí a chce, aby ostatní cítili jeho bolest.
Nemusíš to dělat.
Můžu ti pomoct.
Můžu ti pomoct se uzdravit. Přísahám.
Ne. Co chceš dělat?
Radši se nehýbej.
Dej mi ještě jednu šanci. Slibuju, že tentokrát to vyjde.
Prosím!
Ne.
Vaše dcera byla velmi…
Omlouvám se. Já… Ne, to je…
Chtěl jsem říct, že se omlouvám.
Máte pohodlí? Nepotřebujete něco? Třeba vodu nebo…
Ne.
Chcete mě praštit? Mohl bych…
Pár ran stihnete, než sem někdo vběhne.
To se nestane.
Já to taky nechci.
Dobře, tak co chcete?
Omlouvám se. Chci říct… Co chcete ode mě?
Chci vám říct, co jsem se naučila.
Protože když vám umře dítě, naučíte se všechno.
Hledáte každičký detail, aby to dávalo smysl.
Takže jsem zjistila, jaký tlak je potřeba k rozdrcení hrtanu.
Je to 14,3 kilogramů, víte to?
- Vím. - Jistěže ano.
Protože jste se to taky naučil. Byla to součást výcviku.
Cože?
Součást výcviku u téhle vládní agentury.
U stejné agentury, která vás i dopadla.
Protože jste se odchýlil od kurzu.
- Paní Ryanová, to je zcela nepodložené… - O čem to…
Promiňte, nevím… Kde jste to slyšela?
Neříkejte, že nevíte.
Víte to! Ví to celý svět! Je to v tom podcastu!
V jakém podcastu?
Uklidněte se.
Na světě je spousta podcastů, které o vás vykládají horší lži.
Tak ten algoritmus funguje.
Brian Garrity je špatný, ale není ani ten nejhorší.
Jo, ale je nejoblíbenější, ne?
A dobře víte, že mu lidi nejvíc věří, tudíž je i nejnebezpečnější.
- Že je nebezpečný? Ježíši. Přestaňte. - Řekněte mi, v čem se pletu.
Dejte magorovi megafon a stejně je tak blbej, že ho nepoužije správně.
Dopřejte mu jeho 15 minut slávy a on se pak ztratí.
Co když to uslyší moje dcery?
Eliasi, vaše dcery už všechno vědí.
Podcast jejich názor nezmění.
A co když změní názor někoho jiného?
Někdo by to mohl najít. Mohl by si to špatně vyložit.
Ztotožnit se se mnou. Vzhlížet ke mně.
Neovládali jste síť lidí, kteří udělají, cokoli jim řeknete.
Ne, ale všechny jsme zatkli, vzpomínáte?
Ten chlap je troll. Co jsme se o internetu naučili jako první?
Trolly nekrmíme.
To byla první lekce o internetu, než ho ovládli troglodyté.
Chci uvést věci na pravou míru.
- Jak? - Půjdu do jeho podcastu.
Ne.
Jak mám někomu pomoct to v sobě uzavřít, když každý, kdo sem přijde,
věří těm lžím, které jim vykládá ten šašek Garrity?
Budu pokračovat, ale jak mám pokračovat
a podřizovat se lidem, kteří nevěří tomu, co říkám?
Chci se omluvit za to, co jsem skutečně udělal.
Dobře. Promyslíme to.
Když Garritymu dáte rozhovor, co se stane? Získáte víc pozornosti.
A víc pozornosti získá i on.
Jen mu zvýšíte popularitu.
Ano. A proto mu dáte seznam podmínek.
Jistěže máte podmínky.
Takže mám zařídit podcast? Z vězení?
Nebude živě. Předtočený.
Nahrávka bude v rukou FBI a ministerstva. Když se něco zvrtne, audio zabavíme.
- A jaké podmínky Voit požaduje? - Abychom pořídili záložní nahrávku.
Nic složitého. Klidně třeba hlasovou zprávu v mobilu.
- Proč? - Jako pojistku.
Aby Brian jeho slova nevytrhl z kontextu nebo nezkreslil.
Pokud ano, Voit má právo zveřejnit původní audio v konkurenčním podcastu.
A my to prostě jen tak přijmeme?
Jsem nadšená ze soutěže chytrosti mezi psychopatem a vyšinutým narcistou?
Nejsem. Ale když nás to zbaví Garrityho, s tím psychopatem to risknu.
Podle profilu už přece Voit psychopat není.
Máš pravdu. Není. Je to…
Když mi Brian Garrity vstoupí do života…
Měly jste někdy
pálení žáhy, kdy žaludeční kyselina pálí tak,
že tu nenávist přímo cítíte?
Dozorci budou muset zkontrolovat veškeré audio vybavení.
- Rozhodně. - A žádné doteky.
Samozřejmě.
- Bude Garrity souhlasit? - Už souhlasil. Měl své vlastní podmínky.
- Dobře, teď už to cítím. - Pojď. V kanceláři mám něco na reflux.
- Co to tu máme? - Dvě oběti z programu,
který pomáhá veteránům zotavit se fyzicky i psychicky.
Pachatel je ale nezabíjí.
Tak co teda… Sakra, lobotomie. To mě podrž.
Pojí je armádní program pro veterány.
Mohl se ho účastnit nebo ho z něj vyřadili. A teď se mstí.
Naštěstí pro nás vede americká armáda pečlivé záznamy.
Tylere, mám prosbu. Zaruč se za mě u agenta Millikina.
Možná se pak dostanu do složek ARP.
Muži v uniformě mě buď balí, nebo pakujou z kanclu.
Je Luke v pohodě?
Jo, myslím, že jo. Proč?
Nevím. Možná o nic nejde. Jenom se mi zdá trochu…
Vidíš? Proto se vždycky obracím na Alvezovo orákulum.
- Penelope, je Luke v pohodě? - Nevím. Fakt nevím.
A i kdybych to věděla, nikomu z vás bych to neřekla, protože nejsem drbna.
Tak zpátky do práce. Padáme.
Nikdo z nás takový výsledek nechtěl, ale nádor se rozšířil.
Nic jiného dělat nemůžeme.
Co můžu… Co můžu udělat já?
Máme na výběr. Jestli chcete, můžu ji propustit,
nebo si ji tu necháme. Uděláme jí pohodlí.
Kolik jí zbývá času?
Luku, má velké bolesti.
Ahoj.
Na co myslíš?
Na tenhle případ.
Začínají si všímat.
Dobře. Dám se dohromady.
A ještě něco.
Howard Newton, první oběť lobotomie… Manželka ho přivedla.
Dobře.
Zvládneš to?
Musím.
Bylo to, když se zamyslím, asi před devíti dny.
Vůbec to nechápu.
Volal mi, že se vrací domů,
ale už nepřišel.
- A kdy jste zavolala policii? - Tu noc o půlnoci.
A kdy vašeho manžela našli?
Nenašli ho oni, ale já.
Když vyšlo slunce a on byl pořád pryč, začala jsem šílet.
Tak jsem vzala auto a jezdila kolem. Našla jsem ho dva bloky od domu.
Takže pachatel věděl, kde bydlíte.
Nejspíš. Nebo možná Howarda pustil a on poznal pár ulic.
K-K-K…
Klid. Jsem tady, zlato.
Klid, zlato. Jsem tady.
Tohle je jediné, co řekne z mého křestního jména, Kimberly.
Paní Newtonová, snažíme se vytvořit mapu toho,
kde ten muž nachází své oběti a kde je asi nechává.
Mohla byste nám pomoct?
Můžu to zkusit, ale nevím, jak vám budu platná.
Dobře. Vážíme si toho.
Luku, můžeš…
Jo. Jasně. Zůstanu s majorem Newtonem.
Hned se vrátím.
K…
Ne, vaše žena se hned vrátí. Je ve vedlejší místnosti.
K…
Potřebujete něco? To ne!
Končím.
Ne, chlape. To ne. Držte se, ano?
Zabij mě.
Držte se. To nic.
ZPRÁVA O VYŠETŘOVÁNÍ
UPOZORNĚNÍ – POHŘEŠOVANÁ OSOBA THEODORE NGUYEN
Oběť se jmenuje Theodore Nguyen. Lobotomie, katatonický jako ostatní.
Našli ho před jeho kanceláří. Žádné kamery.
- Kde to bylo? - V Baltimoru.
Ale v Baltimoru program ARP není.
To sedí, protože pan Nguyen nemá s armádou nic společného.
Je to akupunkturista.
Akupunkturista?
Jo. Taky nás to překvapilo.
Tento muž vůbec nezapadá do viktimologie pachatele.
Je mezi akupunkturou a ARP nějaká souvislost?
Ne. To v rámci našich služeb nenabízíme.
Akupunkturisté léčí bolest, že? Na co se Nguyen specializoval?
- Klinické terapie bolestí hlavy. - Jakých bolestí hlavy? Migrény?
Jo. Propagoval svou jedinečnou terapii.
Pokud tím pachatel trpí, mohlo by ho to motivovat.
Kvůli bolestem hlavy lobotomii neuděláš.
Možná, kdyby ta bolest byla dost silná.
Jak se říká těm, kterými trpěla tvá kamarádka?
Klastrové.
Jsou tak silné, že mohou způsobit dočasné změny zraku nebo…
Mohou vést k úzkosti a agresi.
Jsou tak silné, že jim někteří říkají „sebevražedné bolesti hlavy“.
Řekněme, že pachatel byl zraněn na misi a vyvinulo se u něj PTSD.
Nejdřív se to snažil zvládat sám, potlačit to.
Dotlačil se na hranici možností. Je to voják, bojovník.
Jo. Když to nezabralo, zkusil sebemrskačství.
Jako že se řezal nebo bičoval?
Ne. Tetování. Ten chlap má potetované obě paže a nejspíš i celé tělo.
To značí bolest, které se snaží utéct.
A když už to nemůže vydržet, hledá úlevu v ARP.
Nedočká se jí a napadne ostatní veterány, že mu nepomáhají.
Se slečnou Garciovou jsme s ARP mluvili.
Aktivity dobrovolníků jsou v záznamech.
A naše dvě oběti nemají s žádným pacientem souvislost.
Ale kdyby ho nevyšetřili správně, záznam by o tom nebyl.
Jo, to je pravda.
Promluvíme s pacienty toho akupunkturisty.
Od ostatních obětí se liší a veteráni, které léčil, budou podezřelí.
Musíme si pohnout. Je jen otázkou času, kdy ho zase rozbolí hlava.
Něco mi vysvětli.
Říkal jsi sebevražedné bolesti. Tak proč ten voják útočí?
Když jsi psychopat,
těsně předtím, než někoho zabiješ, ti mozek zaplaví dopamin.
To je jediná chemikálie, která by mu trochu ulevila.
Ale on je nezabíjí.
Ne. Protože pak by jejich bolest skončila.
Chce, aby se cítili jako on. Uvězněný.
Transportní brána otevřena.
Zkouška. Jedna, dva, tři.
Určitě to zvládneš?
Zkouška dvě. Od poklopu ke poklopu, Kyklop kouli koulí.
Toto je sekundární nahrávka rozhovoru Eliase Voita a Briana Garrityho.
- Pane Garrity, souhlasíte s nahráváním? - Ano.
- Dobře. Přiveďte ho. - Počkejte.
Dobře. Teď jsem připravený. Po tomhle si Linku bezpečí omotám kolem prstu.
Ty jo. Jste vážně… malý.
Promiňte, jen chci říct… Víte, čekal jsem…
Jo. Nechte si to do té epizody.
Dobře.
Vítejte v pořadu Akta Sicarius: „Elias Voit: Člověk, nebo záhada?“
Jsem váš moderátor Brian Garrity.
Dnešní díl je opravdu úžasný.
Mým hostem je sám vrah Sicarius, Elias Voit.
Dobrý den.
- Abych uvedl situaci, nacházíme se… - Nemůžete říct, kde je.
Promiňte. Jasně. Dobře.
Momentálně jsme ve vězení.
Takže, Eliasi. Můžu vám říkat Eliasi?
Co je to?
Prosím ne. Hodnoty jsou v červené.
Vaše hodnoty jsou v červené?
Šíříte o mně lži a bojíte se o svý podělaný hodnoty?
Dobře. Hned to vypnu.
Ne. Zavařil jste si to sám, panáčku.
Teď už není úniku.
Co to… Uděláte…
- To byla dohoda. - Cedule v ní nebyla.
Podívejte se na mě, Briane.
Proč posluchačům říkáte, že mě vycvičila vláda?
Řeknu vám proč. Protože takhle mě vysvětlujete.
Vypadám pak menší. Připadám vám teď malý?
- Ne. - Pardon, cože?
Ne. Dobře. A co ten váš podcast? Kolik z toho je pravda?
Nic.
Vůbec nic. Dobře, moc dobře.
Teď jsem na řadě já, abych vám o sobě podal vysvětlení.
A nejste daleko od pravdy.
Jen malý chlap se bojí, když někdo bouchne do stolu,
ale jen ještě menší se k tomu uchýlí.
Na mně není nic romantického.
Nejsem geniální. Nejsem výjimečný.
Jsem asociální psychopat, kterému se zrychlí tep jen zabíjením lidí.
Je smutné, jak jsem ubohý. Ale víte, co je ještě ubožejší?
Někdo, kdo o tom natočí pořad. A každý, kdo ho poslouchá.
Skončili jsme.
Věděla jsi, že se to stane. Že to Voit udělá.
Ne, zakázali jsme mu fyzický kontakt. Ale tušila jsem, že něco zkusí.
Hele, zpomal.
Moje kariéra to schytala. Musím zachránit, co z ní zbylo.
Zradila jsi mě. Nejsme snad přátelé?
Briane.
Už skoro šest let ti chci něco říct.
Nejsme přátelé.
Odjakživa mi jen znepříjemňuješ život,
takže já ti tvou práci nehodlám usnadňovat.
Jak se opovažuješ? Jsi státní zaměstnanec.
Sloužím veřejnosti! Ne tobě osobně!
Kvůli tobě straním usvědčenému sériovému vrahovi.
Nevím, co budu dělat.
Až posluchači tuhle epizodu uslyší, rozzuří se, jak jimi Voit pohrdá.
Nemusíš to zveřejňovat.
Už jsem předprodal reklamu dovážkové službě s veganským jídlem.
A vegany si znepřátelit fakt nechceš.
Dobře. Co kdybys to prezentoval jinak? Možná je to příležitost.
- Jak to myslíš? - K otočce v podcastu.
Nenabídl ti ji Voit právě na stříbrném podnose?
Jo.
Epizoda, kde zjistím, že sériový vrah je jen sériový vrah.
To je dobré. Jsi geniální.
Dobře, asi ti děkuju. Slyšet to od tebe znamená… něco málo.
Takže ses nakonec rozhodla ho zabít?
Nerozhodla, ale náš problém s podcastem o Eliasi Voitovi je vyřešen.
Nikdo z Nguyenových pacientů se tomu profilu ani neblíží.
Ale bral spoustu lidí bez pojištění, kteří platili hotově.
Stejně jako program ARP, že?
Tenhle pachatel je velmi nenápadný, co se týče viktimologie.
Uniklo nám něco na těch bolestech hlavy? Nemůže mít nějakou jinou nemoc?
Luku.
Něco si myslíš, ale neříkáš to.
Ne. Pokračuj.
Co tohle? Co chronická traumatická encefalopatie, CTE?
To léčíme čím dál častěji.
Zvlášť když víme, co otřesy mozku způsobují.
Je známo, že CTE vede k násilí. Ne vždycky, ale někdy ano.
Je to jako mít v hlavě časovanou bombu.
Nevíte, že to máte. Diagnostikovat se to dá až po pitvě.
Přemýšlíte o tom často?
Ve službě vždycky přemýšlíte, odkud přijde další rána.
- Jo. - Náš chlap o tom přemýšlel.
Ať šel kamkoli, nikdo mu nedokázal vysvětlit, proč pořád cítí takový vztek.
Pokaždé, když se naštve, ztrácí sebekontrolu.
Třeba u Nguyena. Vrazil mu ten bodec tak hluboko do mozkové tkáně,
že škrábnul vrchol lebky.
Už se nesnaží ničemu ulevit.
Je mi líto, musím vědět, jak chcete postupovat.
- Dobře. - Dobře…
Musím ji vidět. Než něco uděláme, musím ji vidět. Je vzhůru?
Spí. Ale můžu vám ji vzbudit.
Je to moje vina?
Co myslíte?
Kdybych ji přivedl dřív, možná byste ten nádor našli dřív.
Ne. Takhle to nefunguje.
- Cože? - CTE takhle nefunguje.
- Tohle na pachatele nesedí. - Jak to?
Násilí spojené s CTE nebo klastrovými bolestmi hlavy
přichází nárazově. Je neorganizované, impulzivní.
Ale tento pachatel své oběti stalkuje. Unáší je.
Jo, a pak je podrobuje sadistickému mučení.
To je velmi organizované.
- Říkáte, že žádné bolesti nemá? - Ne, to má. To nám říká viktimologie.
Co má stejné příznaky jako CTE a klastrové bolesti, ale není ani jedno?
Nádor.
- Jako ten střelec z Texas Tower… - Charles Whitman.
Ano. Měl nádor, který mu tlačil na amygdalu.
Přesně tak. Než začal střílet, ubodal svou ženu a matku.
A do dopisu na rozloučenou napsal,
že věděl, že se mu v hlavě něco děje.
Ten voják se k nám přišel léčit s tím, že ho bolí hlava, ale…
Ale měl něco horšího. Mnohem horšího.
ROSHETSKI neurologické centrum
- Co to kurva je? - Zdravím, doktore.
Náš pachatel je seržant David Graham.
Dopravní kamery ho zachytily s pasažérem, neurologem dr. Markem Trenkem.
Nejspíš další oběť. Ještě něco?
Jo, Graham odešel z ARP k veteránům.
CT odhalilo shluk glioblastomů v prefrontálním kortexu.
- Operovatelný? - Je to riskantní.
Může skončit jako po lobotomii.
Podle doktora od veteránů Graham odmítl diagnózu přijmout.
Dobře. Díky.
Alvezi. Už jsme ztratili příliš mnoho mužů. Rozumíš?
Rozumím.
Kde to kurva jsem?
Davide.
Pamatuješ si mě.
Nečekal jsem to. Ale já si pamatuju tebe.
Víš, co si pamatuju?
„Můžu tě vyléčit.“ To jsi říkal.
„Můžu tě vyléčit, Davide.“ Ale nemůžeš, co?
Řekl jsem, že tě zkusím vyléčit.
Ne, řekl jsi: „Vyléčím tě.“ Lhal jsi.
Davide. Tvůj nádor se nachází v záhybech tvého mozku.
Nikdy bych ti nelhal. Ne, pokud mám jako lékař zásady.
Zásady?
Chceš mluvit o zásadách?
Jdeme. Vnikneme tam tiše a pak nás následujte. Jdeme.
Jak dobře znáš Bibli?
Víš, co jsem se naučil o zásadách?
Víš, co do mě vtloukali muži, kteří vedli můj výcvik?
„Seržante Grahame, jaké je krédo poddůstojníka, vojáku?“
„Pane, nikdy nezradit své zásady ani morální odvahu, pane.“
„Vojáku, co je to zásadovost?“
„To, že neuděláte a neřeknete nic, co by ostatní oklamalo, pane.“
Ty žádnou zásadovost nemáš.
„Dokážu tě vyléčit.“ To jsi kurva říkal.
Teď je řada na mně.
„Nezalekneš se noční hrůzy ani střel, jež ve dne létají.
Po tvém boku jich padne tisíc, tebe to ale nechá být.“
Znáš to, Davide?
My pěšáci jsme tuhle modlitbu odříkávali na hlídce.
Žalm 91.
Správně. Modlitba bojovníka.
- Ty jsi sloužil? - Jo. Můj parťák taky.
Žalm 91 odříkávám v modlitbách často. Moc mi to nepomohlo.
Já vím. Vím, jak se cítíš.
Když jsem se vrátil z posledního turnusu,
byl jsem věčně na nervy.
V jednu chvíli jsem měl v puse pistoli.
Vím, jaký je pocit mít ten kov u zubů.
Ty asi taky.
Jo, vím.
Ale došlo mi, že mi to nepomůže.
Ale tohle mi pomáhá.
Já vím. Vím to.
Tak jak to, že ty seš tam, kde seš, a já zase tady?
Šel jsem do ARP. Požádal jsem o pomoc.
To jsem zkoušel.
Já vím.
Tak proč máš takový štěstí? Co dělají pro tebe?
Dali mě do páru.
Jo? S kým?
Právě jsem o ni přišel.
Ahoj. Ahojky.
Na něco se tě zeptám.
Záleží vůbec na tom, že máš kámošku?
Jo.
Jo, záleželo na tom. Hodně na ní záleželo.
Tak co kurva teď? Budeš můj kámoš?
Přijdeš mě po tom všem navštívit do basy?
Co budeme po tom všem dělat, kámo? Vykládat si na dvoře válečný historky?
Jestli to tak chceš, udělám to.
Jenom už nechci trpět.
Já vím.
Ale nemůžu tě nechat ublížit nikomu jinému.
Odlož ten bodec.
Nechci, aby tento týden umřel někdo další, ano? Prosím.
Polož to. Ano?
- Jo. - Dobrý.
Poslyš. Nekecám ti.
Jestli si chceš promluvit s jiným vojákem, vyslechnu tě. Myslím to vážně.
Jak se jmenuje ta, se kterou tě dali dohromady?
Roxy. Jmenovala se Roxy.
- Vydržte, ano? - Jo.
Hned vás dostaneme pryč.
To je moje holka.
Pamatuješ, jak jsme se poznali?
Řekl mi: „Buď opatrnej. Je dost ostrá.“
A já: „To je dobře. Protože já taky.“
Zachránila jsi mi život.
ROXY – Navždy věrná, navždy milovaná
„Přilnul ke mně, a tak ho zachráním, poznal mé jméno
a já ho vyvýším.“ Žalm 91.
Líbilo se mi tvé vystoupení do podcastu.
Hrané násilí. Hezký detail.
Jo, někdy musíš dát lidem, co chtějí.
Vyděsit je a prostě jim podrazit nohy.
Jasně. Nejsi zrůda. Jsi ubožák.
Což znamená, že nikomu nemusíš říkat, co jsi Deeně Ryanové udělal doopravdy.
Přestaň.
To se podívejme. Zvládneš mě umlčet.
Možná nejsi takový ubožák, jak říkáš.
Jo, možná.
Možná. Ale jaký pak mělo smysl se takhle vykleštit?
Bylo to pro posluchače, nebo pro BAU?
Počkat. Tak o to tady jde?
Nevím, o čem to mluvíš.
Analyzuješ tuhle celu. Každého strážného, každé dveře, každé zranitelné místo.
To není pravda. Přiznal jsem se. Zaplatím za to, co jsem udělal.
Hele. Svému vědomému já lhát můžeš, ale mně ne.
Plánuješ svou šanci na útěk.
A poslední slovo dáme Eliasi Voitovi. Chtěl, abychom věděli, jak se cítí.
Dlužíme mu pozornost, i když jeho chování neschvalujeme.
Loučí se s vámi Brian Garrity.
Díky, že jste poslouchali Akta Sicarius.
Není na mně nic romantického.
Nejsem geniální. Nejsem výjimečný.
Jsem asociální psychopat, kterému se zrychlí tep jen zabíjením lidí.
Zveřejnit nahrávku Ano
Je smutné, jak jsem ubohý. Ale co je ještě ubožejší?
Někdo, kdo o tom natočí pořad. A každý, kdo ho poslouchá.
Akta Sicarius Poslední díl
Pokud vy nebo váš známý pomýšlí na sebevraždu, nejste sami.
Vyhledejte odbornou pomoc.
České titulky Lenka Večerková