превод -siamond1976-
Синхронизация за ТС релийза: Magyp_Ta6ak
*ЖЕНАТА-ЧУДО*
режисьор Пати Дженкинс
сценарист Алън Хайнбърг
участват Гал Гадот
Крис Пайн Кони Нилсен
Робин Райт Дани Хюстън
Дейвид Тюлис Саид Тагмауи
Юън Бремнър Юджийн Брейв Рок
Люси Дейвис Елена Аная
Лили Аспел Лиса Ловен Конгсли
Здравей, Даяна. - Здравейте.
Даяна!
Върни се!
Тя изглежда е много добра. - Много добре.
А тя? - Добра е.
Продължавайте работа. - Слушам.
Найоби.
Даяна!
Даяна, виждам те.
Къде отиваш? Спри за малко!
Здравей, мамо. Как си днес?
Да те върнем обратно в училище преди друг преподавател да те хване.
Но не смяташ ли, че е време да започна обучението си?
Антиопа смята, че съм готова.
Така ли?
Мога да й покажа някои неща.
Тя трябва поне да може да се защитава.
От кого? - В случай на инвазия.
Не е ли защото имам най-великия воин в нашата история,
водещ цяла армия, генерале?
Моля се да не настъпи деня, в който да трябва да се бие.
Знаете обаче, че скорпионът трябва да жили...
вълкът - да ловува... - Тя е дете.
Единственото дете на острова. Моля те, нека остане такова.
Но, майко... - Няма да те обучават.
Ами ако обещая да внимавам?
Време е за сън.
Ами ако не използвам меч?
Не битката те прави герой.
Само щит тогава, без остри ръбове.
Даяна, ти си най-ценното нещо на света за мен.
Толкова много те желаех, че сама те изваях от глината...
и помолих Зевс да ти даде живот.
Разказвала си ми тази история.
Затова... тази вечер ще ти разкажа нова.
Историята на нашия народ и за моите битки.
Да!
За да разбереш най-накрая, защо войната не е нещо, на което да се надяваш.
Много отдавна, в едни нови времена...
когато цялата история все още бе сън...
боговете управляваха Земята.
А Зевс им бе цар.
Зевс създал същества, които боговете да управляват.
Същества по Негово подобие...
честни и добри, силни и страстни.
Той нарича своето творение "Човек". И човечеството стана добро.
Но синът на Зевс завижда на човечеството...
и се опитва да поквари създанието на баща си.
Той бе Арес, Богът на войната.
Арес отравя сърцата на хората с ревност и подозрение.
Той ги обръща един срещу друг...
и войната опустошава Земята.
Затова боговете създадоха нас - амазонките...
да влияеш на любовта в сърцата на мъжете...
и да възстановим мира на Земята.
И за кратко време имаше мир.
Но не продължи дълго.
Майка ти, Амазонската кралица, поведе бунт...
за освобождение от робството.
Когато Зевс доведе боговете до нашите граници...
Арес ги уби един по един...
докато остана само Зевс.
Зевс използва последната си сила, за да спре Арес...
понесъл такъв удар, богът на войната бе принуден да се оттегли.
Но Зевс знаеше, че един ден Арес ще се върне, за да завърши мисията си.
Безкрайна война...
в която човечеството най-накрая ще се самоунищожи...
и ние с тях.
Затова Зевс ни остави оръжие.
достатъчно мощно, за да убие и бог.
С тленния си дъх Зевс създаде този остров...
за да ни скрие от външния свят...
където Арес не може да ни намери.
И оттогава насам всичко е спокойно.
Благодарим на боговете, че ни дариха с този рай.
А бого-убиецът? - Бого-убиецът?
Оръжието, достатъчно силно, за да убие и бог.
Може ли да го видя?
Боговете ни дадоха много дарове.
Един ден ще ги опознаеш.
Държим ги в онази величествена кула ей там.
Бого-убиецът.
Красив е.
Кой ще го използва?
Моля се никога да не се налага.
Но само най-жестоката сред нас ще може.
А това не си ти, Даяна.
Виж, ти си в безопасност...
и няма нищо, което да те засяга.
Не се съмнявай в себе си, Даяна.
Не, не е вярно. - Да, съмняваш се.
Не е вярно.
По-силна си, отколкото мислиш. Имаш по-големи сили, отколкото знаеш.
Но ако не настояваш повече... - Даяна!
Ранена ли си? - Не, майко, добре съм.
Аз просто... - Тренираш.
Изглежда, че не съм уважаемата кралица, която трябва да бъда.
Неуважение от моята собствена сестра...
Не, майко. Аз съм виновна. Аз я помолих...
Отведете я в двореца.
Тръгвай.
Не ми остави никакъв избор, Иполита.
Пренебрегваш задължението си, ако тя не умее да се бие.
Говориш за времена, които може никога да не дойдат.
Той никога няма да се върне. Сигурно е умрял от раните си.
Арес е жив.
Усещаш го също като мен.
Въпрос на време е да се върне.
Колкото по-силно става тя, толкова по-скоро ще я намери.
Иполита, аз я обичам, колкото теб.
Но това е единственият начин наистина да я защитим.
Тренирай я по-тежко от всяка друга амазонка преди нея.
Пет пъти по-тежко...
десет пъти.
Докато стане по-добра и от теб.
Но тя никога не бива да узнае истината...
за това, коя е...
или каква ще стане.
По-твърдо. По-силна си от това, Даяна.
Отначало.
Никога не сваляй гарда.
Очакваш битката да е справедлива?
Битката никога няма да бъде справедлива.
Антиопа!
Полежи още малко... Кървиш.
Извинявай... - Чакай там, Даяна.
Какво направих?
Извинявай.
Откъде се появи тази мъгла?
Там... Напред.
Ето го и него - пилотът! Виждам го.
Ти си мъж.
Да. Имам предвид...
не приличам ли на такъв?
Къде се намираме? - Демискира.
Къде? - Кой си ти?
Аз съм от добрите момчета, а тези там са лошите.
Какво? - Германци.
Хайде, трябва да се махаме оттук. - Германци?
Даяна! - Отстъпи от нея веднага.
Пригответе лъковете!
Имате пушки, нали? - Огън!
Огън!
Давай!
Стой там!
Щит!
Не! - Не!
Не. Не. Не, Антиопа.
Антиопа, Антиопа.
Даяна.
Настъпи времето. - Не.
Ти... трябва...
Какво? Какво, Антиопа?
Бого-убиецът!
Даяна, върви... - Къде да отида?
Къде? - Отиди...
Моля те, не. Не, не, не, не, не!
Не! - Антиопа!
Не!
Ти. - Не..
Не, майко, не. Той се би за мен срещу нашествениците.
Кой човек се бие срещу собствения си народ?
Те не са моя народ. - Тогава защо носиш цветовете им?
Не мога да ви кажа. - Трябва да ни кажеш веднага!
Как е името ти?
И това не мога да ви кажа.
Да го убием и да приключваме.
Ако умре, няма да узнаем нито кои са, нито защо са дошли.
Името...
ми е капитан Стив Тревър, пилот от американския експедиционен корпус.
Номер 8141921.
Това бе всичко, което някога трябваше да...
Назначен в британското разузнаване.
Какво, по дяволите, е това нещо?
Ласото на Хестия те принуждава да разкриеш истината.
То май наистина е горещо.
Безсмислено и болезнено е да се съпротивляваш.
Каква е мисията ти?
Които и да сте, намирате се в по-голяма опасност, отколкото си мислите.
Каква е мисията ти?
Аз съм...
Аз съм шпионин.
Британското разузнаване получи сведение...
че лидерът на германската армия генерал Лудендорф
ще посети тайна военна инсталация в Османската империя.
Представих се за един от пилотите им и летях с тях.
Според нашия източник, германците нямат войници...
нито пари, никакви боеприпаси.
Но той грешеше. Германците имаха турски бомби, произведени за тях.
И не само бомби, а и нови оръжия.
Тайни оръжия.
Измислени от главния психопат на Лудендорф д-р Изабел Мару.
Момчетата в окопите я наричаха "Доктор-отрова".
И имаше причина.
От което следва да кажа, че ако д-р Мару успее да завърши работата си,
още милиони ще умрат. Войната никога няма да свърши.
Бях там, за да наблюдавам и докладвам, нищо повече...
но реших да направя нещо.
Просто... имам нужда от повече време. - За съжаление, докторе, нямаме такова.
Тази работа, тази...
Хванете този човек! Веднага!
Ако дам тези бележки в Британското разузнаване навреме...
може да спрем още милиони да умрат. Можем да спрем войната.
Война? Каква война?
Войната.
Войната за прекратяване на всички войни.
Четири години... 27 страни...
25 милиона мъртви...
войници и цивилни.
Невинни хора...
Жени и деца, заклани.
Домовете им и техните села ограбени и изгорени.
Оръжия далеч по-смъртоносни, отколкото можете...
някога да си представите.
Никога не съм виждал подобно нещо.
Сякаш всичко свършва.
Трябва ли да го пуснем?
И да рискуваме да доведе още хора по бреговете ни?
Не можем да го задържим завинаги, кралице моя.
Мамо, извини ме...
но след всичко, казано от човека, трябва да става въпрос за Арес.
За какво говориш, дете?
Простете ми, сенаторе, но този човек я нарече война без край.
Милиони хора вече са мъртви.
Нещо, което никога не е виждал.
Само Арес може да направи такова нещо.
Не можем просто да го пуснем. Трябва да отидем с него.
Няма да вдигна армията и да изоставя всички без защита...
за да отида и да се бия в тяхната война. - Тя не е тяхната война.
Зевс създал човека да бъде праведен и мъдър, силен и страстен...
Това беше история, Даяна! Която явно не разбираш.
Хората лесно се покваряват. - Да, но Арес стои зад тази поквара!
Арес е онзи, който води тези германци.
А спирането на Бога на войната е наше задължение.
Като Амазонки то е наш дълг.
Но ти не си амазонка като останалата част от нас.
Затова няма да правиш нищо.
Като твоя кралица ти го забранявам.
Странно.
Вярно ли е, че си му спасила живота?
Кой ти каза? - Той.
Не те видях да влизаш.
Би ли казал, че си...
типичен екземпляр за твоя пол?
Ами...
малко над "средното".
Какво е това?
Това е...
Това е часовник. - Часовник?
Да, часовник. Показва времето.
Баща ми ми го даде.
Премина през ада и се върна с него.
Сега е мой, а хубавото е, че все още тиктака.
Защо?
Защото показва времето.
Кога да ядеш, спиш, да станеш, работиш...
Позволяваш на това мъничкото да ти казва, какво да правиш?
Да...
Мога ли да ти задам няколко въпроса?
Къде се намираме? - Демискира.
Не, вече ми го каза, но имах предвид... къде се намираме?
Какво е това място? Кои сте вие? Защо водата прави така?
Защо не знаете, какво е часовник? А говорите английски толкова добре?
Говорим стотици езици.
Ние сме мостът към по-доброто разбирателство между всички хора.
Добре.
Нямах възможност да ти го кажа...
по-рано, но благодаря, че ме измъкна от водата.
Благодаря...
за онова, което направи на плажа.
Е... тук си, за да ме пуснеш ли?
Опитах, обаче не зависи от мен.
Дори ги помолих да ме изпратят с теб...
Или някоя друга амазонка...
От амазонките. - Амазонките?
Наш свещен дълг е да защитаваме света.
И аз искам да дойда...
но майка ми няма да го позволи.
Да... и не я обвинявам.
Начинът, по който тече тази война... не бих позволил никому да пострада.
Ала трябва да опитам.
Баща ми веднъж ми каза:
"Ако видиш нещо нередно да се случва по света...
"или не прави нищо, или можеш да направиш нещо."
А аз вече опитах с нищото.
Добре изглеждаш. - О, благодаря ти.
Tи ще ме заведеш при Арес.
Съгласен.
Заминавам. - Ние заминаваме...
Да, заминаваме си оттук.
Можеш ли да плуваш? - Разбира се, че мога.
Защо да не знам, как да плувам? Аз просто...
мина известно време...
Аз тръгвам, майко.
Не мога да стоя, докато се отнемат невинни животи.
Ако никой друг не защити света от Арес, значи трябва аз.
Трябва да тръгвам. - Знам.
Или поне знам, че не мога да те спра.
Има толкова неща... които не разбираш.
Разбрах достатъчно.
Но съм готова да се бия за онези, които не могат да се борят за себе си.
Както си правила ти някога.
Знай, че ако решиш да напуснеш...
може никога да не се върнеш.
А коя ще бъда, ако остана?
Това принадлежеше на най-големия воин в нашата история...
нашата любима Антиопа.
Бъди достойна за него.
Ще бъда.
Внимавай в света на хората, Даяна.
Те не те заслужават.
Ти бе моята най-голяма любов.
Днес...
си най-голямата ми скръб.
Трябваше да й кажете.
Колкото повече знае, толкова по-скоро той ще я намери.
Колко още път има до войната?
Коя част на войната?
Западният фронт във Франция е 400 мили - от Алпите до Северно море.
Където борбата е най-интензивна в момента.
Ако ме заведеш там, сигурна съм, че ще намеря Арес.
Арес като... бога на войната?
Богът на войната е наша отговорност. Само амазонка може да го победи.
С това.
И след като го направя войната ще свърши.
Виж, оценявам духа ти но тази война е...
една много голяма бъркотия.
И като цяло ние двамата не можем да направим нищо.
Но ако се върнем в Лондон, ще намерим мъже, които могат.
Аз съм човекът, който може! След като намеря и унищожа Арес...
германските армии ще бъдат освободени от влиянието му...
ще станат отново добри хора и светът ще се подобри.
Страхотно. - Ще видиш.
Какво правиш?
Мислех, че може би искаш да поспиш.
Ами ти? Ти не спиш ли?
Или "средните" мъже не спят?
Не, спим. Просто не спим с... - Не спиш с жени?
Не, исках да кажа, да, спя с... спя с...
Да, спя... Но извън...
ограниченията на брака...
не е прието да го правиш, знаеш ли?
"Брак"? - Брак! Вие нямате...
Заставате пред съдия и се заклевате в любов, чест и грижа един за друг...
докато смъртта ви раздели. - И те се обичат взаимно до смърт?
Не, много често не. - Тогава защо го правят?
Нямам идея.
Значи не можеш да спиш с мен, освен ако не се омъжа за теб.
Ще спя с теб, щом искаш. Ще спя точно тук. - Има много място.
Добре, ако нямаш нищо против... - Зависи от теб.
Всичко е наред. - Тогава ще спя с теб.
Добре.
Знаеш ли, откъдето идвам, не съм смятан за "среден".
Разбираш... да си шпионин...
трябва да покажеш известна...
жизненост.
Никога ли не си срещала мъж преди? Нямаш ли баща?
Нямам баща. Майка ми ме е изваяла от глина...
и съм съживена от Зевс.
Е, ясно.
Извинявай.
Откъдето идвам..
бебетата се правят по различен начин.
Говориш за репродуктивната биология.
Да, да. - Известно ми е...
всичко за нея.
Исках да кажа, че говоря за нея и за други неща.
Плътските удоволствия.
Знаеш и за тях?
Прочетох всичките 12 тома от критиките на Клио за земните удоволствия.
Дванадесет, а?
Взе ли някой от тях със себе си?
Ти не би ги харесал. - Не знам. Може би.
Не, не би. - Защо не?
Те водят до извода, че мъжът е от съществено значение за плоденето...
но когато става въпрос за удоволствие... то е ненужно.
Не, не.
Лека нощ. - Лека нощ.
Колко време има до операцията? - Два дни, сър.
Не, започваме довечера, капитане.
Сър, мъжете не са яли, нито спали.
Мислиш ли, че аз съм ял или почивал, капитане?
Да чуваш да ти се оплаквам? - Не.
Твоите хора са слаби и самодоволни.
Допусна да забравят, че атаката може да се случи по всяко време.
под всякакъв вид! Така че ние ще им напомним...
нали?
Докторе. - Генерале.
Напредък? - Не достатъчен.
Всичко свърши, генерале. Германия се предава.
Фон Хинденбург препоръча на Кайзера да подпише примирието.
Нямаме време.
Щом Кайзерът види най-новото оръжие няма да подпише примирието.
Но без записките си... - Ще си ги получиш!
Вярвам в теб, нали така.
Знам, какво можеш и ще успеем...
За това си предопределена на Земята.
Ето нещо, което ми хрумна снощи.
Различен тип газ.
За Вас. Да възстановите силата си.
Открих го! Открих го!
И ако е, каквото си мисля...
ще бъде...
ужасяващо.
Добро утро!
Имахме късмет, хванахме попътен вятър и хубаво време.
Тук е ужасно .. - Да, не е за всички.
Добро утро, скъпа. - Какво маце.
Господа, гледайте себе си. Много благодаря.
Стига бе!
Защо си държат ръцете?
Вероятно, защото са заедно.
Не... не... ние не сме заедно, не и по този начин.
Насам. - Към войната!
Е, технически войната е натам. Но първо трябва да минем оттук.
А къде отиваме?
Трябва да дам този бележник на началниците си.
Не, не, позволих ти да си тръгнеш. А ти ще ме заведеш при Арес.
Сключихме сделка, Стив Тревър. А сделката е обещание.
Знаеш, че обещанията са неразрушими.
Ох, по дяволите, добре.
Ела първо с мен да доставя това...
и тогава ще ти дадем билет за войната.
Става ли? - Да тръгваме.
Даяна... - Какво правиш?
Не можеш да го направиш, защото не носиш дрехи.
Да вървим... да отидем да ти купим дрехи.
С какво помагат тези дрехи в битка?
Те не...
Бебе!
Не, не... без бебета.
Човек не е изработен от глина.
Хайде. Даяна! Моля те.
Слава Богу! Не си мъртъв!
Мислех, че си загинал, докато не се обади, знаеш ли?
Беше изчезнал от седмици... Без нито една дума.
Много непристойно от негова страна. - Да се представя, Ета Канди.
Секретарката на Стив Тревър.
Какво е секретарка? - Е, ами правя всичко.
Ходя там, където той ми каже да отида и правя това, което ми каже да правя.
Откъдето съм, това се нарича робство.
Наистина я харесвам. - Фантастично. Дами след теб.
О, да, харесвам я.
Това ли наричат хората доспехи във вашата страна?
О, да - "Доспехи" сега са на мода. Крие нашите коремчета от...
Защо трябва да ги крием?
Никоя жена с корем няма да зададе подобен въпрос!
Консервативен, но не съвсем скучен.
Поне го пробвай.
Е, добре...
Не!
Ела!
Как може жена да се бие в това? - Да се бие?!
Ние използваме нашите принципи. Така ни допуснаха да гласуваме.
Въпреки че не съм против да вляза в юмручна схватка...
ако възникне повод.
Прекрасно.
Сърби и ме задушава.
Напълно си права!
Ета, къде е тя?
Ами вече стигна до номер 226.
Г-жо Кенди, цялата работа беше да я направим да изглежда по-малко
разсейваща.
Може ли?
Наистина ли? Очила?
Освен ако не е най-красивата жена, която някога сте виждал?
По-добре е.
Опа, така няма да стане. Моля те, свали меча, Даяна.
Даяна!
Нека да опитам сама. - След вас, сър.
Ета... - Да ви посрещна в офиса?
А междувременно ще взема това. - О, не, не мисля така.
Трябва да свалиш меча, Даяна. Моля те.
Не подхожда на вида ти. - Въобще.
Най-напред го свали.
Обещай, че ще го пазиш с живота си.
Да... не.
Можеш да й се довериш. Просто й го дай.
Щитът. - И щитът...
Държиш ли? Благодаря, Ета. - Спокойно.
Да вървим.
Какво има?
Надявам се, нищо. Давай.
Стив, защо се крием? - Шт! Хайде, хайде!
Капитан Тревър,
уверен съм, че държите нещо, което е собственост на генерал Лудендорф.
А, ето я сбирщината на лошите.
Предайте ни дневника на д-р Мару.
Къде го пъхнах?
Отзад!
Или пък не.
Лош късмет.
Имаш ли нещо друго, което искаш да ми покажеш?
Къде си мислиш, че отиваш?
Съжалявам, но очевидно сте под контрола на Арес.
Даяна. - Нека да ви помогна да се освободите.
Къде да намеря Арес?
Той... той е мъртъв.
Цианид.
Стой тук. Веднага се връщам.
Стига! Господа, моля ви!
Оставете го да говори! - Да, благодаря, господа...
Германците са изключително горда нация.
Те никога няма да се предадат.
Затова единственият начин да се сложи край на тази война...
Полковник, трябва да говоря с Вас навън.
и да се възстанови световният мир...
е да се преговаря...
Примирие.
Тук има жена.
Какво прави тук? Изведи я...
- Извинете.
Сляпа сестра, загубила се е на път за банята си.
Мисля, че е точно там, където предполагам.
Нашата единствена цел в този момент...
трябва да бъде постигане на мир...
на всяка цена!
Защо не слушаме речта? Той говори за мир.
Не сега!
Тревър, какво по дяволите си мислиш, като водиш жена в съвета?
Информацията, която нося, е чувствителна към времето.
Един от бележниците на д-р Мару. - Бележник или бележки...
Трябва да я дадем в криптографията. И се нуждая от спешна среща с генералите.
Не може просто да нахълташ там.
Сър с цялото ми уважение, но това, което видях, ще промени войната.
Капитан Тревър!
Чух, че сме Ви загубили в мисия, а Вие сте тук, възкръснал от мъртвите...
и даже сте си довел приятел.
Най-искрени извинения за прекъсването, сър. - Не, не, не... няма защо.
Благодарение на тази млада жена
най-накрая залата стана достатъчно тиха, за да изкажа няколко думи.
Сър Патрик Морган, на Ваше разположение.
Даяна, принцеса на...
"Принс". Даяна Принс.
Тя... и аз...
сме... работим заедно.
Всъщност ми помогна да донеса този бележник тук.
От лабораторията на д-р Мару.
Мисля, че информацията, която съдържа вътре, ще промени хода на войната, сър.
Боже мой.
От самата д-р Отрова. - Да.
Да.
Интригуващо. - Нещо друго от разузнаването?
За съжаление не, сър. Криптографията не даде резултат.
Изглежда е съчетание от два езика...
но не успяха да определят кои точно.
Османски и шумерски.
Сигурно и някой друг в тази стая го знаеше, нали?
Коя е тази жена? - Тя е моя...
секретарка, сър. - И знае османски и шумерски?
Тя е много добра секретарка.
Сър, ако тази жена може да го разчете...
трябва да чуем, каквото има да каже.
Е, добре.
Това е формула...
за нов вид газ,
запалителен газ, базиран на водород, вместо на сяра.
На водородна основа?! Газовите маски ще бъдат безполезни срещу водорода.
Тук пише, че планират да пуснат газ... На фронта?
Кога? - Не се казва.
Чакай, на какъв фронт? - Сър...
ето доказателствата, от които се нуждаехме. Трябва да разберете, къде правят този газ.
И да ги сравните със земята. Да го унищожите.
Лудендорф е бил забелязан за последно в Белгия.
Не можем да изпратим войска в окупираната от Германия Белгия,
докато преговаряме за мир.
Сър, видях този газ със собствените си очи.
Ако се използва, ще убие всички и от двете страни.
Всички ще умрат. - Да, така става с войниците, капитане.
Изпратете мен... с някаква логистична подкрепа.
Поне ми дайте шанс сам да проваля операцията на Лудендорф.
Луд ли сте?
Не мога да вкарам шпионин толкова късно в случая.
Сър, мога да взема... - Сега повече от всякога...
примирието е от първостепенно значение.
Трябва да бъде договорено, трябва да бъде подписано...
То е най-добрият начин за спиране на войната.
Капитане, нищо няма да правиш.
И това е заповед.
Да, сър.
Разбирам, сър. - Аз не!
Даяна, знам, че е объркващо... - Не е объркващо, а немислимо!
Коя е тази жена? - Тя е с мен, тя е с нас.
Аз не съм... не съм с теб! Съзнателно ще жертвате всички тези животи?!
сякаш те значат по-малко от вашите. - Даяна, да поговорим навън.
Сякаш те не означават нищо? Откъдето идвам, генералите не се крият
в щабовете си като страхливци. - Достатъчно!
А се бият заедно с войниците си. Умират с тях на бойното поле!
Достатъчно! Моите извинения. - Трябва да се срамувате.
Моите извинения. - Трябва да се срамувате.
Даяна... Даяна! - Всички трябва да се срамувате!
Спри за малко! - Този ли е вашият лидер?
Как можа да каже това?! Да вярва в това?!
И .. а ти!
Трябваше просто да им дадеш дневника ли? -Не!
Не се изправи пред тях. Не се бори. - Защото нямаше шанс да променя нещо.
Това е Арес, а той няма да позволи преговори... нито отстъпление!
Милионите хора, за които говореше, ще умрат.
Ние все пак ще отидем! - Искаш да кажеш, че излъга?
Аз съм шпионин! И така действам!
Как да разбера, че не ме лъжеш точно сега?
Ще те заведа на фронта.
Страхувам се, че ще умреш.
Ама че ужасна идея.
Ще имаме нужда от подкрепление.
Тея ли са подкреплението? - Да.
А дали са добри мъже?
Е, относително.
Дори и в Африка, господа, не сме виждали такъв лукс.
Удоволствието днес е, че не можем да спрем да печелим пари!
Затова моят чичо - принцът, и аз... - Кой принц?
...решихме да удължим това безумие...
Сериозно, кой принц?
Хей, султане, Ангора, следващият Кашмир...
Господа, извинете ме за секунда.
Бар... е, кръчма. - Ти, лицемер.
Аз се занимавам с тези пуяци цяла нощ, а ти...
О, богиньо моя милостива! Истинско произведение на изкуството.
Самир, Даяна. Даяна, Самир!
Здравей, Даяна. Можеш да ми викаш Сами, моля те.
"Сами". - О, Самир, не бих...
го направил на твое място. Самир е под прикритие.
Той бели зеле по много повече начини, отколкото ти би могла.
Не го намирам за толкова впечатляващо. - Но ти за мен си.
Очите ти са толкова меки, колкото и усмивката ти.
А твоите очи... изглеждат като желаещи нещо.
И аз говоря китайски, магьоснице.
Можеш ли да рецитираш Сократ на древногръцки?
О, приключили сте. Къде е Чарли?
Ето го!
Поне този Чарли е добър с юмруците.
Този не е Чарли.
Този е Чарли.
Стивън! Господ ще ти сложи венец на главата, синко.
Радвам се да те видя.
За какво точно се биехте?
Сбърках своята с неговата чаша. Случва се.
Този човек не е боец. - Чарли е експерт по стрелбата.
Застрелва хора. От много далече.
Никога не узнават, какво ги е ударило.
А ти откъде знаеш, кого убиваш, щом не виждаш лицето му?
Не знам. Повярвай ми, този начин е по-добрият.
Ти се биеш нечестно. - Кой плаща за чест?
И така, каква е работата, шефе?
За два дни най-много. Нуждаем се от доставки и преминаване в Белгия.
Каква е печалбата? - Дано даваш добри пари.
Да, тъкмо там е въпросът.
Ще бъде бързо.
И ще спечелим много.
За велика кауза е... за свободата.
Приятелството, край на войната...
заради приятелството... - Ясно, нямаш пари.
Всичко, което искам сега, е снимка на това красиво лице.
Няма нужда от снимка, защото ще дойда с вас.
Какво? Какво става?
Ще я вкараме на фронта! - Да я вкараме?
Чуй, скъпи, няма да ме убият, за да помогна на последния човек.
Нямах това в предвид. - Ето го дребния крадец!
Хем съм изплашен, хем възбуден.
О, тук сте! Съжалявам, че закъснях. - Сър Патрик!
Да, точно щях да го спомена.
Сър Патрик. - Не, не, не...!
Господа, седнете. Мис Принс, седнете...
Предполагам, че тук планирате нещо...
което ще ви доведе до военен съд или смърт.
А аз предполагам, че сте тук, за да ни спрете.
Не. Всъщност отчасти...
Вижте, и аз съм бил млад.
Ако бях в по-добро здраве, също бих го направил.
Това е много доблестна постъпка.
Ето защо аз съм тук, за да помогна.
Неофициално, разбира се.
Какъв ви е планът?
Ако има такова съоръжение, да го намерим и унищожим.
Заедно с Лудендорф и Мару.
В такъв случай, за да смекчим подозренията...
нашата очарователна Ета би могла да води мисията от кабинета ми.
"Да води"...
Също така...
достатъчно са за няколко дни.
Благодаря Ви, господине. - За мен е удоволствие.
Грижи се добре за всички... и късмет.
Пресен сладолед.
Здравейте, мис, искате ли да си купите сладолед?
Аз? - Гладна ли си?
Да. Благодаря.
Осем пенса, сър. - Заповядай, задръж рестото.
Много благодаря, сър.
Какво правиш? - Чудесен е!
Да.
Трябва да се гордеете. - Благодаря Ви много!
Ти трябва да се гордееш.
Надявам се да има спални вагони. Очакват ни преди мрак.
Очакват?
О, да, един контрабандист. Много уважаван.
Лъжец, убиец, а сега и контрабандист.
Супер. - Гледай да не ни обидиш.
Не говорех за теб. - Наистина ли?
Искам да се отърся от това да се преструвам на някой друг.
Стрелях по хора на вашия плаж, отмъкнах бележник.
Лъжец, убиец и контрабандист. Все още ли си с нас?
Ужасно.
Затова сме тук.
Газът ще убие всички. Кои оръжия убиват невинни хора?
В тази война... всякакъв вид.
Отсъствахте на съвещанието, генерале.
Виждам, че преговаряте за условията на примирието без мен.
От името на Кайзера. - А аз по ваше настояване.
Можем лесно да спечелим тази война, ако имате само малко вяра.
Ние имаме. - Недостига храна...
лекарства и боеприпаси.
Всеки час, с който се забавяме, ни струва хиляди немски животи.
Една атака и светът може да бъде наш.
Докато говорим, моята лаборатория...
Ние сме против Вас и Вашата... вещица.
Лудендорф, достатъчно! След 24 часа...
войната ще свърши.
Всичко приключи.
Приключи за теб.
За всички вас...
Противогазът няма да помогне.
Те не го знаят.
Да тръгваме. Време е да демонстрираме на Кайзера!
Закъсня. - Избегнах една атака, шефе!
Как си?
Радвам се да те видя, приятел. - Здрасти, Големи Майк.
Радвам се да те видя. - О, да!
Радвам се да ви видя, приятели. - О, красота!
Коя е тя?
А аз съм Даяна.
Къде я намери? - Тя намери мен.
Измъкнах го от морето. - Да, дълга история.
Няма нужда да я разправяш точно сега. - Какво има там?
Британски чай от германците...
германска бира за британците.
И Едгар Райс Бъроус за всички.
И оръжия!
Добре, може да получим онова, което искаме.
Може да получим онова, от което се нуждаем.
Но може никога да не получим това, което заслужаваме.
Бум!
Странен гръм.
Немски'77.
Оръдия, големи.
Там е фронтът.
Вечерната жътва. - За кого се биеш в тази война?
Аз не се бия. - Значи си тук за печалба?
Няма по-добро място засега.
Никъде няма да ти е добре във война, в която нямаш страна.
Нямам къде да отида. Последната война взе
всичко от моя народ. Няма останало нищо.
Поне тук съм свободен.
Кой взе всичко от твоите хора?
Неговият народ.
Не ходи... Не отивай там. Недей!
Не влизай там. - Тук си в безопасност.
В безопасност си. Добре ли си?
Млъкни, жено! Спри да ме дразниш!
Боже!
Той вижда духове.
Хей, ще изстинеш. - Добре съм...
Не се притеснявай за Чарли. Той не го мисли.
Защо нараняват животните?
Защото трябва да се движат бързо!
Като нас! - Но не това е начинът.
Мога да им помогна. - Нямаме време. Хайде, жено!
Мамо!
Този човек... той е ранен.
Нищо не можеш да направиш, Даяна.
Трябва да продължаваме да се движим.
Какво е това?
Искаше да те заведа при войната. Ето я.
А къде са германците? - На 200 метра след полето.
Траншеята е... - Внимавай!
Шефе! Радвам се да те видя.
Ей, шефа се върна! Той се върна!
Добре, движение.
Моля, помогнете ми.
Взеха всичко... къщи, храна...
а тези, които не можаха да избягат, бяха отведени като роби.
Къде се случи?
Във Велд... от другата страна на Ничията земя.
Даяна, трябва да тръгваме. - Тези хора се нуждаят от помощ.
Трябва да следваме мисията! - До следващия проход има цял ден път.
Какво чакаме? - И ще тръгнем, без да им помогнем?!
Тези хора умират, нямат нищо за ядене в селото, поробват ги!
Разбирам. - Жени и деца!
Трябва да сме на следващата си позиция до залез слънце.
Как можеш да го кажеш? Какво ти става?
Това е Ничия земя, Даяна!
Значи че никой не може да я пресича, ясно?
Този батальон е тук от близо година и едва са успели да изминат и сантиметър.
Защото от другата страна има куп германци,
насочили картечници към всеки квадрант от това място.
И не можеш да преминеш. Просто е невъзможно.
И какво? Да не правим нищо ли? - Не, ние правим нещо.
Ние сме... ние само... - Стив...
Не можем да спасим всички в тази война. - Стив...
Не заради това дойдохме тук.
Не... но аз ще го направя.
Даяна!
Каква дяволска игра играе, по дяволите?
Зареди, огън!
Тя поема целия огън! Да тръгваме!
Снайперист! Спрете! Останете долу! Това е заповед!
Напред! - Тя се справи! Да тръгваме!
Стив! Идвай!
Хайде, напред!
Стойте тук, аз ще мина напред.
Какво, по... - Движи се.
Нуждаем се от повече огнева мощ.
Снайперист! - Бързо!
Влез! - Чарли, камбанарията.
Хайде, Чарли, застреляй го.
Всичко е наред.
Последвай ме. Дайте прикритие.
Така, ще го сложим на гърба си и когато кажа, вдигате...
Дръжте здраво! - Добре.
Даяна! Щит!
Вдигай!
Застанете много неподвижно, приятели.
Моля ви, важно е.
Благодаря, беше голяма чест за мен да ви направя снимка.
Много благодаря.
Като стана дума за стрелба...
ти не можеш да стреляш.
Не всеки може да бъде там, където би искал да бъде през цялото време.
А аз... аз съм актьор. Обичам да играя.
Не искам да бъда войник.
Но съм с грешния цвят.
Всички води собствената си битка, Даяна.
Истината е, че ти водиш своята.
Това е прекалено много. Желая ви... - Благодаря.
Здравей. Говоря по телефона...
Да, казва се Велд, В-Е-Л-Д.
Едно малко селце. Сигурно го няма и на картата.
Намерих го, намерих го! - А операцията на Лудендорф?
Не, нищо за нея, но той... о, късмет, е само на няколко мили от вас.
В германското висше командване. - Германското висше командване?!
А според източника, Лудендорф е домакин на празненство...
нещо като последно угощение, преди германците да подпишат примирието.
Дори самият Кайзер ще бъде там.
Както и д-р Мару.
Всъщност празненството би било перфектно покритие.
Капитан Тревър. - Да, сър.
При никакви обстоятелства не приближавайте до там утре вечер.
Чувате ли ме? Ще застрашите всичко, за което сме работили.
Не бива да компрометирате примирието.
Сър, няма да има примирие... - Стив!
Лудендорф бомбардира цялата предна линия.
Задръжте за секунда, сър. - Не се безпокой за мирното споразумение.
Защо? - Арес никога няма да позволи...
Какво? Какво има?
Разбира се, в това има смисъл.
Арес разработи оръжие - най-лошото, което някога е измисляно.
Арес? Искаш да кажеш Лудендорф. - Не.
Искам да кажа Арес.
Лудендорф е Арес!
Сър, този е последният ни шанс...
последен шанс да разберем, къде е газът
и да научим как Лудендорф планира да го достави.
Не... Не... Не, забранявам. Чувате ли ме? Забранявам ви.
Сър, губя връзка! Сър? - Ало?
Сър...
Колко е вероятно да уважи молбата ми?
Не голяма вероятност.
Сами, Сами, не, не, не. Сами, имам работа.
Трябва да намеря германска униформа, за да успее операцията утре.
Това е лесно, шефе, хайде. Няма нищо за вършене до утре.
Сам го каза, Стив.
Благодаря. - Благодаря.
Ти направи това.
Ние го направихме.
Танцувате ли на... Райския остров?
О, да, танцуваме, разбира се.
Тези хора просто... се клатят.
Добре, ако ще се биеш с бога на войната,
може би ще те науча, как да танцуваш, бедничката ми.
Само да махна пистолета.
Бихте ли... - Е, да...
ако ще ходя на празненство, ще трябва да знам, как се танцува.
Няма да идваш на празненството. - Разбира се, че ще дойда.
Не. - Защо не?
Първо, не знаеш, как се танцува.
Бих казала, че те не знаят, как да танцуват.
Бъди учтива. Бъди учтива.
Добре, подай ми ръката си.
Точно така.
А аз ще си сложа ръката...
около теб ей така.
И ние просто...
Как го нарече? Клатушкане? Просто ще се клатушкаме.
Ужасно си близо.
Прекрасният Риц.
Разбрах.
Не съм го чувал да пее от години.
Заваля сняг.
Докосни го.
Магическо!
Нали?
Да, да!
Това ли правят хората, когато няма войни за водене?
Да.
Да, това... и други неща.
Какви неща?
Закусват. Те наистина обичат да закусват.
И обичат да се събудят...
да прочетат вестника и да отидат на работа.
Женят се.
Правят бебета и остаряват заедно.
Предполагам.
Какво е чувството?
Нямам идея.
Селяните ни ги дадоха.
Изискан подарък. - Наричат ни герои.
Ти си.
Хей, момчета, знам, че...
казах, че работата ще е за 2 дни...
а сделката си е сделка.
Не можете да продължите без нас.
Да, всички знаем, че Даяна е способна да се грижи за себе си,
но се страхувам, че няма да успеете.
Нямам повече пари. - Бяха ни платени достатъчно.
Не, Чарли, кой ще ни пее?
Да. - О, не, моля те.
Да пея? - Ти го каза.
Тъканта е зелена.
Най-сладките часове, които бих могъл да изживея.
Сигурно си мислите, че вчера се преродих.
Знам, че звучи откачено, но е истина.
Всяка дума. - Чакай, чакай, чакай.
Има цял остров с жени като нея?
И нито един мъж сред тях?
Как да стигнем дотам?
А тя мисли, че Лудендорф е Арес, богът на войната?
И като го убие, войната ще свърши.
Не бъди глупав. Видя, какво се случи там.
Начинът, по който строши картечницата.
Начинът, по който разби кулата...
Може и да е истина.
Аз мисля, че е истина.
Вярвам, че е истина.
Стивън, синко, наистина ли вярваш на тези безсмислици?
Даяна, Даяна, прикрий се, прикрий се...
Как, по дяволите, ще влезем там?
Виждам само няколко стражи на входа за разсейване.
Да, дали ще изглеждам подозрително, ако просто изляза от гората.
Аз мога да вляза. - Няма да влезеш, твърде е опасно.
Твърде опасно ли? - Да, твърде опасно.
А и си прекалено забележителна. - Виж, ще вляза аз, за да намеря,
къде разработват газа или още по-добре - къде е.
Идвам с теб. - Не, няма да дойдеш с мен.
Това, което си облякла, не е точно прикритие.
Не знам, бих казал, че е доста прикрита за това бойно поле.
Просто няма... да те пуснем вътре. Всичко е планирано, ще се върнем...
Но докато той все още е жив, не...
Няма влизаш в Немското висше командване и да убиваш някого.
Просто не може. Трябва да ми повярваш.
О, уау! Откъде дойде това?
Мога ли да го покарам? Моля те,позволи ми да го карам!
Ще бъда твоя шофьор. - Хайде, хайде.
Останете тук!
Откъде го намери? - В полето. Пълно е с такива!
Шефе, мисля, че трябва да разузнаем района, в случай, че се наложи да отстъпим.
Какво ще кажеш, Даяна?
Полковник.
Стив, те имат покани.
Не се притеснявай. Представяш се добре, отива ти.
Вашата покана, моля. - Вижте, сър, полковникът Ви пожелава
много щастие и цялата любов на Земята.
Главата ти май е празна. Намери поканата, идиот.
Съжалявам, съжалявам, трябва да се извиня хиляди пъти, господарю мой.
Направих най-ужасната, най-непростимата грешка.
Изгубих поканата на полковника. - Какво?
Казваш, че преминахме всички тези кал и дъжд...
а си загубиш поканата ми? - Да, аз съм нищожество.
Дори не нищожество, а нищожествено нищожество.
Ти си истински господар... Благословението ще те споходи.
Това е нелепо. Няма да си прекарам вечерта тук.
Ей, глупави идиоти! Преместете колите си!
Какво пък точно си ти?
Какво правиш?
Извинете.
Не пия.
Срещали ли сме се? - Не, но Ви наблюдавах.
Вашата кариера.
Вие сте д-р Изабел Мару.
Най-талантливият химик в немската армия.
Аз съм приятел.
Надявам се, не Ви притеснявам...
Знам, че с генерал Лудендорф сте много близки.
Работим добре заедно. Да.
Покажете ми друг като мен, който може да осигури много повече.
А Вие кой сте?
Човек, който изказва благодарност, на гений като Вас.
Обичам огъня. А Вие?
Той е като...
жив акт на ентропия.
Съвършеното оръжие за унищожаване.
Напомняйки ни, че в края...
на краищата всичко се превръща в пепелта, от която идва.
Има нещо успокояващо в това.
Виждам го в очите ви.
Навярно бихте могли да ми покажете, над какво работите.
Чух, че е...
Чух, че е забележително.
Оценявам интереса Ви към работата ми...
но съм лоялна към генерал Лудендорф.
Освен това забелязах, че Вашето внимание е...
насочено на другаде.
Наслаждавате ли се на партито?
Признавам, че не съм сигурна, какво празнуваме.
Немската победа, разбира се.
Победа? Подочух, че мирът е съвсем близо.
Мир? Това е само примирие...
в една безкрайна война.
Тукидид. - О, познавате древните гърци?
Те разбраха...
че войната е бог.
Бог, който изисква човешки жертви.
А в замяна войната дава на човека цел...
смисъла, шанс да се издигне...
над дребните смъртни нещица...
и да бъде смел...
величествен!
Само един от многото богове повярва в това.
И сгреши.
Ти не знаеш нищо за боговете. - Хер генерал.
Насладете се на фойерверките.
Какво правиш? Махни се от пътя ми!
Даяна, погледни ме. Ако убиеш Лудендорф, преди да намерим газа...
няма да можем да спрем нищо. - Аз ще спра Арес!
А ако грешиш?
Ами ако няма Арес?
Не ми вярваш.
Не мога да ти позволя да го направиш.
Това, което правя, не зависи от теб.
Даяна!
Даяна... Газът.
Селяните!
Защо се радват?
Даяна!
Какво изстреляха? - Газът.
Беше Лудендорф. - Видях го в кулата.
Където и да отиде го следвай.
Как ще ни намерите? - Аз знам как.
Даяна!
Мъртви са. Всички са мъртви.
А можех да ги спася.
Можех да ги спася, ако не беше ти.
Ти ме спря да убия Арес!
Не! - Махни се от мен!
Сега разбрах всичко. Не само германците са покварени от Арес.
А и ти.
Всички вие.
Но аз ще намеря Арес и ще го убия.
Даяна!
Този дим... е от шефа!
Той последва Лудендорф.
Следвай дима!
Хей, Даяна, насам!
Хайде, да тръгваме!
Оо, каква изненада.
Странно.
За съжаление имам други неща
за вършене.
Какво си ти?
Скоро ще разбереш.
Колкото и да си великолепна, не си на моето равнище.
Ще видим.
Аз съм Даяна от Демискира...
дъщеря на Иполита...
кралицата на амазонките.
С твоя гняв срещу този свят е свършено.
В името на всичко добро в този свят...
аз приключвам мисията на амазонките...
да отърва Земята от теб...
завинаги!!!
Даяна?
Даяна!
Убих го.
Убих го, но нищо не спира.
Ако убиеш бога на войната, спира и войната.
Точно това трябва да направим сега.
Трябва да спрем газа, хайде. - Не, всичко това трябваше да спре.
Даяна... - Битката трябваше да спре!
Защо не е? - Не знам! Не знам.
Арес е мъртъв. Вече могат да спрат да се бият. Защо все още се бият?
Защото може би са си такива!
Може би...
може би хората не винаги са добри.
С Арес или без Арес...
навярно те... просто са си такива.
Даяна... - Не.
Даяна, нека го обсъдим по-късно. Искам да дойдеш с мен.
Не, не! След всичко, което видях, не може да бъде!
Не може да бъде!
Те се убиваха взаимно.
Убиваха хора, които не виждаха. Деца...
Деца!
Не, трябваше да е той. Не може да са те!
Даяна, хората... Аз...
Тя беше права... Майка ми бе права:
човешкият свят не те заслужава.
Те не заслужават нашата помощ, Стив.
Не е до заслужаваме или не! - Те не заслужават нашата помощ.
Може би не!
Но не става въпрос за това. Става въпрос за това, в което вярваме.
Не мислиш ли, че го получих, след онова, което видях там?
Не мислиш ли, че бих искал да ти призная, че бях един много лош човек?
Не съм!
Всички сме виновни. - Аз не.
Но аз може би съм!
Моля те, ако вярваш, че тази война трябва да спре...
ако искаш да я спреш...
помогни ми да я спрем точно сега. Защото...
ако не го направиш, ще умрат още хиляди. Моля те, моля те, ела с мен.
Трябва да тръгвам.
Къде е Даяна? - Сами сме.
Какво? - Какво виждаш, Чарли?
Изглеждат като газови помпи...
но не виждам, къде ги откарват.
Как ще влезем там?
Имам идея. Елате, момчета.
Хайде!
Кой си ти?
Сър Патрик?
Ти си права, Даяна. Те не заслужават нашата помощ.
Заслужават само унищожение.
Вие...
Вие сте него.
Да.
Но аз не съм такъв, какъвто си мислиш, че съм.
Какво е това?
Бъдещето.
Аз не съм ти враг, Даяна.
А единственият, който наистина те познава.
И който наистина познава тях, както вече и ти.
Винаги са били и винаги ще бъдат...
слаби, жестоки, егоистични...
и способни на най-големите ужасии.
Всичко, което някога съм искал, бе боговете
да видят, колко зло е творението на баща ми.
Но те отказаха. - Аз съм Даяна от Демискира...
Затова ги унищожих. - Дъщеря на Иполита...
И съм тук да приключа...
Бого-убиецът...
Мое скъпо дете...
това не е Бого-убиецът.
Ти си.
Само бог може да убие друг бог.
Зевс изостави детето си от царицата на Амазонка,
като оръжие, което да използва срещу мен.
Не, ти си лъжец.
Призовавам Ви да кажете истината.
Казах я.
Аз не съм богът на войната, Даяна.
Аз съм богът на истината.
Човечеството...
открадна този свят от нас.
Разрушаваха го ден след ден.
И аз, единственият, достатъчно мъдър, за да го види...
станах твърде слаб, за да ги спра.
През всичките тези години се борих сам...
шептейки в ушите им.
Идеи, вдъхновение за формули...
оръжия...
но не съм ги карал да ги използват.
Те започнаха тези войни сами.
Опитах се да създам примирие, което знаех, че не могат да запазят...
с надеждата, че ще се самоунищожат.
Но и това никога не бе достатъчно.
До появата ти.
Когато се появи за първи път, исках да те смажа.
Но се сетих, че ако само видиш...
каквото другите богове не са...
тогава ще се присъединиш към мен и заедно с общи сили...
най-накрая ще прекратим цялата болка, всички тези страдания,
унищожението, което те носят.
И ще възродим този свят в рая, който беше преди.
Завинаги.
Аз...
никога няма да бъда част от това.
Скъпа, не искам да се бия с теб.
Но ако трябва...
Стив! - Хайде, да вървим!
Сами, давай!
Махнете се от мен.
О, миличка, колко имаш да учиш.
О-о-о, Бооожее мой!
Какво ще правим?
Няма много какво да направим...
ако е онова, което си мисля, че е.
Но можем да спрем самолета.
Ако се доберем до радиото...
ще поискаме въздушните сили да го свалят.
Не, ако падне, ще заличи всичко на сто километра оттук.
Трябва да го заземим! - Лоши новини - с таймер е.
Ако го зазимим тук, ще има същия ефект.
Запалимо ли е, шефе?
Да, каза, че е водород. Той е запалим.
Ще се нуждая от вас, за да ми разчистите пътя до самолета.
Не, Стив! - Хей, Стив!
Хайде!
Хайде, насам, Стив!
Хайде, Стив. - Напред! Давай!
Стив!
Да видим, какъв бог си в действителност.
Ще ми помогнеш ли да ги унищожа, Даяна,
или ще умреш?
Хайде, движение, напред, да вървим! Давай. Давай. Давай.
Сега! - Хайде! Бягай!
Само това ли можеш да предложиш?
Безсмислено е да си мислиш, че можеш да спечелиш.
Стани, Даяна.
Шефе, някакви муниции? - Нямам нищо.
Нищо! - Не!
Стив.
Не-е-е-е-е!
Да, Даяна!
Унищожи ги всички!
Най-накрая прогледна.
Погледни този свят.
Човечеството направи това, не аз.
Те са грозни...
изпълнени с омраза... слаби...
също като твоя капитан Тревър.
Изчезна и не ти остави нищо. И за какво?
Колко жалко!
Заслужаваха да изгорят!
Погледни я и кажи, че греша.
Тя е идеалният пример за тези хора...
и недостойна за твоето съчувствие по никакъв начин.
Унищожи я, Даяна.
Знаеш, че го заслужава. Всички те го заслужават.
Направи го!
Даяна!
Даяна...
Какво? - Трябва да тръгваме.
Какво казваш? Стив...
каквото и да е, мога да го направя.
Не, не.. - Нека го направя.
Не. - Трябва да съм аз.
Трябва да съм аз.
Аз бих спасил деня. А ти да спасиш света.
Иска ми се да имахме повече време.
Какво? Какво имаш предвид?
Обичам те!
Грешиш за тях.
Те са всичко, което казваш... но и много повече.
Лъжи!
Те не заслужават твоята защита!
Не е до заслуги.
Става въпрос за вяра.
А аз вярвам в любовта.
Тогава ще те унищожа!
Сбогом, братко.
Исках да спася света,
за да сложа край на войната и да донеса мир на човечеството,
но тогава видях тъмнината, която живее в умовете им
и научих, че във всеки един от тях...
винаги ще съжителстват и двете.
Всеки трябва да направи своя избор.
Нещо, което никой герой никога няма да победи.
Но сега знам...
че само любовта наистина може да спаси света.
Затова останах...
за да се боря и отдам...
на света, който знам, че може да съществува.
Това е мисията ми сега.
Завинаги.
превод -siamond1976-
Синхронизация за ТС релийза: Magyp_Ta6ak