600 години преди Колумб, по крайбрежието на Северна Америка...
нахлули свирепи завоеватели, които искали...
да се заселят по тези земи. Но нещо ги спряло.
Всичко по- нататък е легенда.
Той не трябва да остава при нас.
Неговата кожа, неговите очи...
като зъл дух, който никога не е виждал слънце.
Той е демон.
Той не е демон.
Той е просто момче.
Момчето ще порасне и ще се превърне в чудовище като неговите предци.
Ако изхвърлим това дете на студа...
кой ще е чудовището тогава?
Неговият живот е част от съдбата на нашия народ.
Той ще остане.
Кой си ти, малко момче?
Малък дивак.
Убий тази гадина.
Ти не си ми син.
15 години по- късно
Призрак, призрак, хайде.
Колко е красиво, гледай.
Добре дошли.
Рано пристигнахте за празника на пролетта?
Предводителя започва едно трудно пътуване...
Аз не съм дошъл само за това.
Това си е мое.
Koлко си пораснала.
Вижте това е Малчун.
Посвири ни още.
Тя е моя.
Tова аз ще го взема.
Зимата по време на лов се свлече лавина.
Колко умряха?
Tри, четири групи ловци.
С тях и този, който трябваше да ме замени.
Избра ли друг.
Ще стане един от тях, но кой?
Все още не знам.
Tвоята дъщеря е станала красива жена.
Само че ние с теб сме вече доста стари.
Та вие от много отдавна сте стари.
Днес е обреда за посвещаване на юношите във войни...
ще се съгласиш ли да го ръководиш?
Какво виждаш?
Пророчество.
И съвсем скоро, то ще се сбъдне.
За народа Зариф винаги ще бъде неговия предводител.
Обичаите ни ще изберат този,
който ще промени настоящето.
Дъще!
Той още не е заслужил това право.
Теб още те преследва демона на твоето минало.
Докато не се изправиш пред него, няма да разбереш...
какъв е той в действителност?
Сине!
Ако не мога да съм войн,
то тогава какъв ще съм?
Tи си се родил сред хората на Драгоните, но си един от нас.
Довиждане.
Виж какво имам.
Научила да свириш?
Късмет сине.
Благодаря татко, скоро ще се върна.
Красива си...
Тръгвам мамо.
Пази се, сине.
Тръгвай, тръгвай.
Хайде.
Не отивай сама надалеч.
Защо винаги си толкова сериозен?
Аз съм твой защитник.
А ще защитиш ли куклата ми?
И теб и нея, обещавам.
Иди с нея.
Майко.
Спрете!
Покажете малко уважение към домакина ни.
Въпреки че са диваци, те заслужават малко уважение.
Смърт с меча!
Татко.
Tози изглежда различно?
Може би този може да използва меч.
Вземете му меча преди да се е наранил.
Искам главата му!
Ето го!
Този дивак знае пътищата...
Eто го!
Къде е главата му. - Изгубих го.
По дяволите!
Той ще ни заведе до следващото село.
Искам да избием всички.
Къде изчезна той?
Добре, ще ги избием и ще изчистим земята преди да се нанесем тук.
Напред!
Тръгвайте...
Татко, това са следи...
Той е ранен.
Татко!
Не е далече.
Напред!
Има нужда от сън.
Аз също.
Какво сънуваш?
Той е приятел, от него не трябва да се боим.
Tова е една стрела от нашите врагове.
С нея ще се бием.
А ако дойдат тук?
Те ще убият всички мъже, жени и деца.
Къде са хората от твоето племе?
Всички са мъртви.
Те ще дойдат тук по твоите следи.
Казах ви да ме оставите.
А вие не ме послушахте.
Тогава ще останем и ще се бием.
Всеки един от тях има такова оръжие.
И са облечени в кожи и метал, които нито с камък нито с нож...
не могат да бъдат пробити. Само с бягство може да се спасите.
Но в битката...
Претърсете пещерата.
Водете племето към устието...
и минете на запад през гората.
Когато стигнете мястото, където пътя се разделя...
има маркиран столетник, тръгнете на изток.
Западната пътека не е безопасна, там можете да попаднете на лавина.
А ние и без това загубихме много.
Бързо, бързо, тръгвайте.
Какво ще правиш?
Ще убия колкото мога.
А след това?
Няма да има след това.
Татко.
Не може просто да го пуснем така.
Той следва своя път.
Неговото сърце е пълно с жажда за мъст.
Връщай се.
Тръгвай, връщай се при другите.
Хайде, хайде.
Куклата ми.
В този каньон се събират всички пътеки.
Да.
Тук ще ги срещнем.
Дъщерята на Предводителя не е тук.
Тръгнала е.
Ще я намеря и ще донеса главата и на вожда.
Тръгваме на изток, ще направим така, както каза Предводителя.
Пепелта е още топла.
Те са наблизо.
Изгасете факлите!
Баща ми ми каза, че търсиш отмъщение?
Не трябваше да си тук.
Два вълка се стражават в човешкото сърце...
единият е любов, а другият е ненавист.
И кой ще победи?
Този, който нахраниш по- добре.
Те идват.
Какво ти става?
Ето го!
Ще се срещнем в пещерата.
Никой да не мърда.
Почакайте.
Стойте!
Тръгвайте!
Хванете го.
Нищо не мога да видя.
Не, не отивай.
Насити ли се вече на отмъщението ти?
Кажи ми къде е следващото село?
Завържете го.
Ако не ти е по силите да убиеш мечката,
то тя ще използва силата си против теб.
Застани на моя път и аз ще заема твоето място.
Кажи ми.
Разпорете го.
Сега ще ми кажеш ли къде са селяните?
Преди много години кораб пристигна тук.
На него имаше момче...
синът на велик викингски боец.
Познавах твоя баща.
Къде са те?
Стой!
Ще ви покажа пътя...
само ако я пощадите.
Знаех си, че можеш да говориш като човек.
Трябва да си плати за окото ми!
Движи се.
Спрете!
Аз решавам кой да умре.
В тяхната родина е една безкрайна зима.
Това си го спомням много добре.
Те издържат на студ повече от всички останали хора.
На тях не им е позната нашата пролет.
Къде е племето?
Почакай, почакай!
Отвъд планините.
Знам накъде са се запътили.
Ще си починем тук.
Кои са те? Защо са дошли?
Те не са хора, а животни.
На тях им харесва да убиват и да грабят.
Те живеят с меча и умират от меч.
Това е в тяхната кръв.
И в твоята ли е така?
Вижте тук.
Да тръгваме.
Те ще намерят останалите, какво ще направиш?
Това, което ме е научил баща ти.
Стани, кучко!
Отиваме на запад.
Това ще е далеч от брега.
За глупак ли ме мислиш, момче?
Казвам ви истината.
Доведете ми момичето.
Вижте.
Тръгваме.
Трябва да преминем през леда.
Той се опитва да ни забави!
Не, по- безопасно е през леда.
Ти мини пръв.
Изкарайте го оттам.
Да го оставим да умре.
Всичко с времето си.
Студено ли е, копеле такова?
Ще заобиколим езерото.
Да се завържем един за друг.
Пътят е твърде опасен.
Тогава ти ще ни водиш.
Завържете се.
Тя ще бъде завързана за мен.
Никъде не ни води.
Искам да ме удариш.
Какво?
Удари ме.
Удари ме!
Достатъчно, кучко.
Ти си син на викинг, покажи и.
Покажи и!
Ела, дай ми ножа.
Чуй ме!
Тръгвай!
Не, за нищо на света няма да те оставя!
Тръгвай! Довери ми се! Моля те!
Тръгвай!
Ти се отрече от своя вид.
Ще умреш плачейки...
защото забрави кой си всъщност!
Знам кой съм.
Дай ми смъртта от меч.
Аз съм последният от твоя вид в тази прокълната земя?
Tи не си като мен.
Тях вече ги няма.
Така както някога моя баща...
и той стана Предводител на народа на Зари.
Той не сваляше очи от хоризонта и следеше през цялото време...
дали няма да се появяват Драгоните...
за да не напълнят нашия край с ненавист.
Той откри своя път.
Той не беше човек от нашето или от тяхното племе...
но носеше в себе си черти от двата народа.
Той промени моя живот и съдбата на нашия народ.
Субтитри: divxsubtitles.web.data.bg/phpbb/ Редакция и тайминг: batemitee (EditorS-team)