К У Н Г - Ф У П А Н Д А
Легендата разказва за легендарен воин,
чиито кунг-фу умения били в същината на легендата.
Обикалял света в търсене на достойни врагове.
Виждам, че обичаш да дъвчеш. Може би искаш да сдъвчеш юмрука ми!
Воинът не казал нищо, защото устата му била пълна.
Тогава преглътнал и казал:
Стига приказки. Да се бием!
Той бил толкова смъртоносен,
че враговете му ослепявали от показа на чистата величественост.
Очите ми! - Той е прекалено величествен!
И привлекателен. - Как може да ти се отплатим?
Няма цена за величествеността.
Или за привлекателността.
Няма значение колко врагове е победил.
Не можели да се мерят със смелостта му!
Никога досега не е имало панда, толкова страховита и обичана.
Дори най-храбрите воини в цял Китай,
Яростната петорка,
се покланяли с уважение на този велик майстор.
Трябва да излезем заедно. - Съгласен.
Но това трябвало да почака.
Защото, когато си изправен пред 10 000 демона от Демонската планина,
има само едно важно нещо и то е...
По! Ставай! - Ще закъснееш за работа!
Какво?
По! Ставай!
Какво правиш там, По?
Нищо.
Маймуна! Богомолка! Жерав! Пепелянка! Тигрица!
По! Хайде! Закъсняваш за работа.
Идвам!
Съжалявам, татко. - Съжалението не прави юфката.
Какво правеше горе? Целият този шум.
Нищо, имах откачен сън.
Какъв? Какво сънува?
Какво аз...?
Сънувах...
...юфка. - Юфка? Наистина ли?
Да. Какво друго да сънувам?
Внимавайте! Супата е вряла.
Какъв хубав ден! Синът ми най-накрая сънува юфка!
Нямаш идея от кога чакам този момент.
Това е знак, По. - Знак за какво?
Почти си готов да ти предам тайната подправка
на супата ми с тайната подправка.
Тогава ще изпълниш съдбата си и ще поемеш ресторанта!
Както аз го поех от баща ми, който го поел от неговия баща,
който го спечелил от приятел на маджонг.
Татко, беше просто сън.
Не, било е сънят.
Занимаваме се с юфка. Супата тече във вените ни.
Но, татко, някога искал ли си да правиш друго?
Нещо различно от юфка? - Всъщност, когато бях млад и луд,
мислех да избягам и да науча как се прави тофу.
Защо не го направи? - Защото беше глупав сън.
Представяш ли си да правя тофу?
Тофу. Не! Всички имаме своето място в този свят!
Моето е тук, а твоето е...
Знам, тук е. - Не, на маси 2, 5, 7 и 12.
Сервирай с усмивка.
Много добре, ученици, ако се опитвате да ме разочаровате.
Тигрице, нуждаеш се от повече свирепост! Маймуно, повече бързина.
Жераве - височина. Пепелянке - ловкост. Богомолке...
Учителю Шифу. - Какво?
Учителя Угуей иска да ви види.
Учителю Угуей, викали сте ме? Нещо станало ли е?
Защо трябва да стане нещо, за да искам да видя стария си приятел?
Значи нищо не е станало?
Не съм казал това.
Какво казвахте? - Имах видение.
Тай Лунг ще се завърне.
Това е невъзможно! Той е в затвора.
Нещо не е невъзможно.
Зенг! Отлети до затвора Чор-Гом и им кажи
да удвоят охраната, да удвоят оръжията си, да удвоят всичко!
Тай Лунг не трябва да напуска затвора! - Да, учителю Шифу!
Човек често среща съдбата си на пътя, който е поел, за да я избегне.
Трябва да направим нещо! Не трябва да достига долината, ще търси отмъщение!
Ще... - Умът ти е като тази вода, приятелю.
Когато е неспокойна, е трудно да се види.
Но като се успокои, отговорът се избистря.
Драконовият свитък. - Време е.
Но кой? Кой е достоен, за да му се довери тайната на безкрайната сила?
Да стане Драконовия воин?
Не знам.
Извинете ме. Съжалявам.
Внимавай! - Съжалявам!
Хиляди извинения.
Какво?
Учителят Угуей избира Драконовия воин! Днес!
Всички! Към Нефритения дворец! Един от петорката ще вземе Драконовия свитък!
1 000 години чакаме това! Вземи купата!
Това е най-великият ден в историята на кунг-фу-то! Отивайте!
По! Къде отиваш?
Към Нефритения дворец.
Забрави количката с юфката.
Цялата долина ще е там и ти ще им продаваш юфка.
Да продавам юфка?
Но, татко, мислех си, че може би...
Да? - Мислех си, че може би...
трябва да продавам и кифличките с боб. Ще се развалят.
Браво на момчето ми! Казах ти, че този сън е знак.
Да, радвам се, че го сънувах.
Аз съм кунг-фу воин! - Аз също!
Там горе има места. - Да вървим.
Хайде!
Почти стигнах. Какво?
Не!
Съжалявам, По. - Ще ти донесем сувенир.
Не, сам ще си донеса сувенир.
Днес е исторически ден. Нали, учителю Угуей?
Да, страхувах се, че няма да го доживея.
Готови ли са учениците ти? - Да, учителю Угуей.
Помни, стари ми приятелю.
Този, който избера, ще донесе мир не само в долината,
но и на теб.
Нека турнирът започне!
Да.
Не, почакай! Идвам! Почакай!
Да!
Отвори вратата!
Пусни ме!
Граждани на Спокойната долина,
за мен е чест да ви представя Тигрицата!
Пепелянката! Жерава! Маймуната! Богомолката!
Яростната петорка!
Да, Яростната петорка!
Воини, пригответе се! - Почакай! Не.
Готови за битка!
Хилядата езика на огъня.
Вижте. - Махни се от погледа ми!
И най-накрая Тигрицата!
Още нищо не сте видели. - Знам!
Тигрицата се изправя срещу желязното животно и смъртоносните му остриета.
Усещам, че Драконовият воин е сред нас.
Граждани на Спокойната долина,
учителя Угуей ще избере Драконовия воин!
О, не! Не, почакайте!
Да.
По! Какво правиш?
На какво ти прилича? Спри!
Отивам да видя Драконовия воин!
Но не разбирам. Най-накрая сънува юфката!
Излъгах, не съм, татко.
Обичам кунг-фу!
Хайде, синко. Да се връщаме на работа.
Добре.
Върни се!
Какво става?
Къде...?
Какво сочиш...?
Добре, съжалявам. Просто исках да видя кой е Драконовия воин.
Колко интересно. - Мен ли сочите, учителю?
Него. - Кой?
Ти. - Аз?
Вселената ни доведе Драконовия воин!
Какво? - Какво?
Спрете, почакайте! Кой ви каза...?
Учителю Угуей, почакайте.
Тази отпусната панда не може да е отговорът на проблема ни.
Таман сочихте Тигрицата и това нещо падна пред нея!
Това беше случайност! - Няма случайности.
Прости ни, учителю. Разочаровахме ви.
Не, ако пандата не си тръгне сутринта,
тогава аз съм ви разочаровал.
Почакайте! Нося съобщение
от учителя Шифу.
Какво?! "Удвои охраната?"
"По-голяма предпазливост?" "Затворът ви май не е подходящ?"
Съмняваш се в охраната на затвора ми? - Категорично не.
Шифу - да, аз съм просто вестоносец.
Ще ти дам съобщение за учителя ти Шифу.
Бягство от затвора Чор-Гом е невъзможно!
Впечатляващо, нали?
Доста при това.
Един вход, един изход.
Хиляда пазачи и един затворник.
Да, освен, че затворникът е Тай Лунг.
Спусни ни.
Какво правиш?
Боже мой.
Погледни Тай Лунг.
Ще изчакам тук.
Няма за какво да се притесняваш. Напълно безопасно е.
Стрелци! В готовност!
Стрелци? - Здравеняк, чу ли?
Угуей ще даде Драконовия свитък, но не на теб.
Не го ядосвай. - Какво ще направи? Приковал съм го.
Да не би настъпих опашката на котето? - Видях достатъчно.
Ще предам на Шифу, че няма за какво да се тревожи.
Не, няма за какво. - Ще му предам.
Може ли да си ходим?
Драконовият воин!
Почакайте!
Мисля, че е станала малка грешка. Всички мислят, че съм...
Свещената зала на воините! Не може да бъде!
Гледай ти.
Бронята на летящия Рино, с истинските му белези от битките!
Мечът на героите! Толкова остър, че може да се порежеш докато го гледаш.
Невидимият тризъбец на съдбата!
Само съм виждал рисунки на тази картина.
Не!
Легендарната урна на шептящите воини.
Казват, че съдържала душите на цялата армия на Теншу.
Ехо. - Свърши ли с разглеждането?
Съжалявам, трябваше да дойда при теб първо.
Търпението ми се изчерпва. - Не, че ще ходиш някъде.
Ще се обърнеш ли? - Разбира се.
Как е? Как събираш 5 000... Учителю Шифу!
Някой го счупи, но ще го оправя. Имате ли...
...лепило? Парченце.
Значи ти си легендарният Драконов воин?
Предполагам. - Грешиш!
Не си. Никога няма да бъдеш Драконовия воин, докато
не научиш тайната на Драконовия свитък.
Как става?
Имате ли стълба, трамплин или...?
Мислиш, че е толкова лесно? Да ти връча тайната
на безкрайната сила? - Не, аз...
Човек първо трябва да овладее най-високото ниво на кунг-фу.
А това е невъзможно, ако това е някой като теб.
Някой като мен? - Виж се! Дебело дупе, слаби рамене!
Слабите места са ми чувствителни.
И това смешно коремче.
И пълно пренебрежение към лична хигиена.
Почакай малко. Това беше ненужно.
Не стой толкова близо, усещам дъха ти.
Угуей каза, че аз... Хващането на Вукси с пръста. Само не това!
Знаеш това хващане?
Усъвършенствана от учителя Вукси по време на Третата династия.
Значи знаеш какво ще стане, когато огъна кутрето си.
Не, не! - Знаеш ли най-трудната част?
Най-трудната част е чистенето после.
Добре, по-спокойно.
Чуй ме внимателно, панда.
Угуей може да те е избрал, но когато свърша с теб,
обещавам ти, ще ти се иска да не те беше избрал. Разбра ли ме?
Да, напълно разбрах.
Добре. Нямам търпение да започнем.
Да започваме. - Почакай, почакай.
Какво?
Сега? - Да, сега.
Освен, ако великия Угуей е сгрешил, и ти не си Драконовия воин.
Добре. Не знам дали мога всички тези движения.
Ако не опитаме, никога не ще узнаем, нали така?
Просто можем да намерим нещо по-подходящо за нивото ми.
Кое ниво е то? - Не съм учител, но
нека започнем от нулата. Нулевото ниво.
Няма такова нещо.
Може да започна с това. - С това?
Тренираме децата с това и подпираме вратата отворена, когато е топло.
Но ако настояваш... - Яростната петорка!
По-големи сте от играчките. Освен ти, Богомолке. Ти си си същият.
Давай, панда. Покажи ни какво можеш.
Ще гледат или да изчакам, докато отидат да си вършат тяхната работа?
Удряй. - Добре, току-що ядох. Все още смилам.
Така че кунг-фу-то ми няма да е токова добро, както си е.
Просто удари. - Добре.
Какво имаш? Нищо, защото аз имам нещо тук.
Закачаш се с приятелите ми? Приготви се да усетиш гръмотевицата.
Ще те поваля с лудите крачета.
Хайде, де. Аз съм непредсказуем. Никога не си виждал мечешкия стил.
Виждал си само молещата богомолка. Или маймунския стил.
Или да те поваля, както пепелянката прави.
Ще удряш ли?
Добре.
Защо не опиташ пак? Малко по-силно.
Какво ще кажеш за това?
Това боли.
Ще бъде по-лесно, отколкото си мислех.
Малко ми се гади!
Тези са твърди!
Слабините ми.
Как се справих? - Вече има нулево ниво.
Нямам думи. - Съгласен съм.
Какво си мисли учителят Угуей?
Горкичкият за малко да се самоубие.
Толкова е силен!
Драконовият воин падна от небето като огнена топка!
Когато върви, земята се тресе!
Учителя Угуей можеше да избере някой, който владее кунг-фу.
Да или поне да си пипне палците на краката.
Или поне да си ги види.
Добре.
Чудесно.
Здрасти, буден си? - Вече да.
Просто... Какъв ден, а?
Кунг-фу-то е трудна работа, нали? Болят ли те бицепсите?
Имах тежък и също разочароващ ден, така че...
Вероятно трябва да поспя.
Да, разбира се. - Благодаря.
Просто... Голям фен съм ти!
Бяхте чудесни при битката при Плачещата река.
Превъзхождаха ви с хиляди, но не се спряхте. Просто...
Съжалявам за това.
Виж, мястото ти не е тук.
Знам, прав си.
Нямам... Просто... През целият ми живот съм мечтал...
Не, имах предвид, че тук не ти е мястото. В тази стая, тя е моя.
Собственост на Жерава.
Добре, така е. Искаш да си поспиш. - Да.
Държа те буден. Утре ни чакат много неща.
Добре, великолепен си. Последното, което ще кажа. Чао.
Какво беше това? - Нищо не съм казал.
Добре, лека нощ.
Сладки сънища.
Малко неловко стана.
Тигрице! Не исках да те будя.
Мястото ти не е тук. - Да, разбира се. Това е твоята стая.
Имах предвид, че мястото ти не е в Нефритения дворец.
Ти си позор за кунг-фу и, ако имаш
някакво уважение към това, което сме, и това, което правим,
ще си тръгнеш рано сутринта.
Голям фен съм ти!
Виждам, че си намерил Свещеното прасково дърво на небесната мъдрост.
Това ли е? Съжалявам, помислих, че е обикновено прасковено дърво.
Разбирам. Ядеш, когато си разстроен.
Разстроен? Не съм. Защо реши така?
Защо си толкова разстроен?
Вероятно се представих по-зле от който и да е в историята на кунг-фу.
В историята на Китай. В историята на некадърността!
Вероятно. - А петорката! Трябваше да ги видиш!
Напълно ме мразеха. - Напълно.
Как Шифу ще ме превърне в Драконовия воин?
Не съм като петорката. Нямам нокти, криле, отрова.
Дори Богомолката има тези... неща.
Може би трябва да се откажа и да се върна да правя юфка.
Да се откажеш, да не се.
Да правиш юфка, да не правиш.
Прекалено много си загрижен с това, какво е било и какво ще бъде.
Има една поговорка: Вчера е история,
утре е мистерия, но днес е дар.
Затова се нарича настояще.
О, не! - Какво става?
На бойните си позиции! Хайде!
Стрелци, стреляйте! - Огън!
Огън!
Тай Лунг е на свобода! Трябва да предупредя Шифу.
Никъде няма да ходиш, нито той! - Пусни ме!
Вдигайте!
Почакайте! Спуснете го!
Идва насам! - Няма да стигне далеч. Стрелци!
Мъртви сме. Много мъртви.
Засега не, още не. Сега!
Може ли да бягаме вече? - Да.
Радвам се, че Шифу те изпрати.
Започвах да си мисля, че са ме забравили.
Отлети обратно и им предай,
че истинският Драконов воин се прибира вкъщи.
Добро утро, учителю!
Панда!
Събуди се!
Отказал се е.
След като пандата си тръгна, кой ще е Драконовият воин?
Ще продължим тренировките си и да се надяваме, че с времето,
истинският Драконов воин ще се покаже.
Какво правиш тук? - Здрасти! Добро утро, учителю!
Мислех да позагрея малко.
Заклещил си се. - Заклещил? Какво?
Не, това е един от моите... Да, заклещих се.
Помогнете му. - Боже мой.
На три. Едно, две,
три.
Благодаря ти. - Не го споменавай.
Не, наистина го оценявам... - Никога.
Наистина ли мислеше, че можеш да се научиш да правиш шпагат за една нощ?
Отнема години да развиеш гъвкавост!
И още повече години, за да го използваш в битка!
Пусни го!
Единствените сувенири, които събираме, са кървави нокти и счупени кости.
Чудесно.
Да започваме.
Готов ли си? - Родил съм се г...
Съжалявам, братко. Мислех, че каза, че си готов.
Беше великолепно! Да го направим отново!
Досега те жалих, панда. Но стига вече.
Следващият противник ще съм аз.
Добре, да почваме!
Пристъпи напред.
Истинският път към победата е да намериш слабостта на противника ти
и да го накараш да страда. - О, да!
Да вземеш силата му и да я използваш срещу него,
докато не падне или докато не се откаже.
Истинският воин никога не се отказва. Учителю, никога не ще се откажа!
Ако е умен, няма да се върне по тези стъпала.
Но ще се върне. - Няма да се откаже, нали?
Няма да спре да подскача.
Мислех, че каза, че от акупунктурата ще ми стане по-добре.
Повярвай ми, ще ти стане, но трудно се намират нервните центрове под тази...
Сланина? - Кожа, щях да кажа кожа.
Да бе.
Кой съм аз, че да съдя воина по размера му? Виж ме.
Тук съм. - Може би трябва да погледнеш отново.
Добре.
Спри!
Знам, че учителя Шифу се опитва да ме вдъхнови и всичко друго,
но ако не го познавах по-добре, щях да кажа, че иска да се отърве от мен.
Знам, че изглежда малко безчувствен,
не винаги е бил такъв. - Според легендата,
имало е време, когато учителя Шифу се е усмихвал.
Не! - Да.
Беше преди... - Преди кое?
Преди Тай Лунг. - Не е желателно да говорим за него.
Щом ще остава тук, трябва да знае.
Знам за Тай Лунг.
Бил е ученик. Първият, овладял хилядата свитъка с кунг-фу.
И тогава станал лош и го затворили в затвора.
Не беше просто ученик.
Шифу го намерил като малък
и го отгледал като свой син.
И когато момчето показало талант за кунг-фу,
Шифу го обучил.
Вярвал в него. Казал му, че е роден за величие.
Тай Лунг никога не се задоволил.
Искал Драконовия свитък, но Угуей видял тъмнина в сърцето му и отказал.
Обиден, Тай Лунг опустошил долината.
Опитал се да вземе свитъка насила.
И Шифу трябвало да унищожи това, което създал.
Но как би могъл?
Шифу обичал Тай Лунг така, както никой друг преди.
Или след това.
И сега има възможност да направи нещата както трябва.
Да обучи истинският Драконов воин.
И попадна на теб.
Една голяма дебела панда, която приема всичко на шега.
Това беше! - Чакай! Моя грешка!
Случайно боцнах лицевият му нерв.
Може да е спряло и сърцето му.
Вътрешен мир.
Вътрешен...
Вътрешен мир.
Който вдига този шум, да престане!
Вътрешен...
Зенг.
Отлично. В момента имам нужда от добри новини.
Учителю! Имам... много... Много лоши новини.
Шифу.
Това са просто новини, няма добри или лоши.
Учителю, видението ви се оказа вярно.
Тай Лунг е избягал от затвора. Идва насам.
Това е много лошо,
ако не вярваш, че Драконовия воин може да го спре.
Пандата? Учителю, тази панда не е Драконовия воин.
Не трябва да е тук. Беше случайност.
Няма случайности.
Да, знам. Казахте го вече.
Два пъти. - Това също не е случайност.
Три пъти. - Стари ми приятелю,
пандата никога не ще изпълни съдбата си, нито ти твоята,
докато не се откажеш от илюзията за контрол.
Илюзия? - Да, виж това дърво, Шифу.
Не мога да го накарам да цъфти, когато аз искам,
нито да дава плод, преди да му дойде времето.
Но има неща, които можем да контролираме.
Мога да контролирам кога да падне плода.
Също така, къде да засадя семето.
Това не е илюзия, учителю.
Да, но каквото и да направиш,
от това семе ще поникне прасковено дърво.
Може да искаш ябълка или портокал, но ще получиш праскова.
Но една праскова не може да победи Тай Лунг!
Може и да може.
Ако я напътстваш,
да я отгледаш, да повярваш в нея.
Но как? Как? Нуждая се от помощ, учителю.
Не, трябва да повярваш.
Обещай ми, Шифу.
Обещай ми, че ще повярваш.
Ще опитам.
Хубаво.
Моето време настъпи.
Трябва да продължиш пътя си без мен.
Какво...? Почакайте!
Учителю! Не можете да ме оставите!
Трябва да повярваш.
Учителю!
И аз му викам: "Добре, може да си вълк,
може да си най-страшният бандит в Хайжин,
но ти си един въшлив самозванец." - Наистина? Как се измъкна жив?
Не съм казал точно това,
но си го помислих.
Ако можеше да прочете мислите ми щеше да каже "Какво?".
Поръчката е готова! Дано ви хареса.
Наистина е много вкусно! - Не, стига де.
Опитайте супата на татко с тайната подправка. Наистина знае подправката.
За какво говориш? Това е чудесно!
Добър готвач си. - Иска ми се устата ми да е по-голяма.
Тигрице, трябва да опиташ.
Казват, че Драконовия воин може да изкара месеци
без нищо, освен листо от гинко и енергията на вселената.
Предполагам, че тялото ми не знае още, че съм Драконовия воин.
Ще ми трябва доста повече от роса и сок от вселената.
Какво? - Нищо... учителю Шифу.
Няма да бъдеш Драконов воин, докато не отслабнеш и не си измиеш зъбите!
Какъв е този звук, който правиш? Смееш се? Не съм го чувал!
Тренирай усилено, панда, и може би някой ден,
ще имаш уши като моите.
Това беше добро.
Уши. Не са ли същите? Мисля, че са много хубави.
Това е Шифу! - Разбира се. Кого според теб имитирам?
Учителю Шифу!
Смешно ви е? Тай Лунг е избягал от затвора, а вие се държите като деца!
Какво? - Идва за Драконовия свитък
и ти си единственият, който може да го спре.
А аз казвах, че си нямал чувство за хумор.
Ще... спра Тай Лунг.
Какво? Сериозно ли? И аз трябва да...?
Учителят Угуей ще го спре, както го е направил и преди.
Угуей не може! Вече не може.
Единствената ни надежда е Драконовият воин.
Пандата? - Да, пандата!
Учителю, позволи ни да спрем Тай Лунг. За това ни тренираше.
Не! Не ви е писано да победите Тай Лунг.
Той трябва да е! Къде отиде?
Не може да си тръгнеш! Истинският воин никога не се отказва.
Само ме гледай.
Стига де. Как да бия Тай Лунг? Дори не мога да те надвия на стълбите.
Ще го победиш, защото ти си Драконовият воин.
Не вярваш в това. Никога не си.
От самото начало се опитваш да се отървеш от мен.
Да! Така беше.
Сега искам да повярваш в учителя си така, както аз повярвах в моя.
Ти не си ми учител и аз не съм Драконовият воин.
Тогава защо не се отказа? Знаеше, че искам, но ти остана.
Да, останах.
Останах, защото всеки път, когато хвърляше тухла по главата ми
или казваше, че смърдя, болеше, но никога не може да заболи повече
от това, всеки ден от живота ми да бъда самия аз.
Останах, защото, ако някой можеше да ме промени,
да ме направи... да не бъда аз, това беше ти.
Най-великият кунг-фу учител в цял Китай!
Но аз мога да те променя! Мога да те направя Драконов воин! И ще го направя!
Стига бе. Тай Лунг вече идва насам.
Дори да му отнеме стотици години да стигне до тук, как ще
превърнеш това в Драконов воин?
Как?
- Не знам!
Не знам.
Така си и мислех.
За това ме тренираше.
Тигрице!
Не се опитвайте да ме спрете.
Не се опитваме да те спрем. - Какво?
Идваме с теб!
Какво? Ям, като съм разстроен.
Мислех, че е Маймуната. Крие бисквити в най-горния шкаф.
Не казвай на Маймуната.
Виж се. - Знам, отвращавам те.
Не, исках да кажа, как се качи горе?
Не знам, предполагам...
Не знам. Взимах си бисквитка.
Ти си на 3 метра от земята.
И си направил перфектен шпагат.
Не, това ли? Това просто е случайност.
Няма случайности.
Ела с мен.
Знам, че се стараеш да си загадъчен,
но поне ми кажи къде отиваме.
Извървяхме
цялото това разстояние за едното къпане?
Панда, не си мием крайниците във вира на свещените сълзи.
Вирът на... - Тук Угуей разгадава мистериите
на хармонията и фокуса.
Това е родното място на кунг-фу.
Искаш ли да научиш кунг-фу? - Да!
Тогава аз ще съм твоя учител!
Добре!
Не плачи. - Добре.
Когато се съсредоточиш върху кунг-фу, когато се концентрираш,
си много зле. Може вината да е моя.
Не мога да те обуча по същия начин, както петорката.
Сега разбирам, че за да стигна до теб, е нужно това.
Чудесно, защото съм гладен.
Хубаво. Когато се научиш, ще ядеш.
Да започваме.
След теб, панда. - Просто така?
Без трикове и тичане?
Обещах да те науча и вече си готов, така че може да ядеш.
Наслаждавай се.
Казах, че може да ядеш. Вземи си кнедла.
Можеш да ядеш.
Мога ли? - Можеш ли?
Не съм гладен.
Учителю.
Режи!
Къде е Драконовият воин? - Откъде знаеш, че не е пред теб?
Мислиш ме за глупак?
Знам, че не си Драконовия воин. Нито един от вас!
Чух как паднал от небето като огнена топка.
Воин, какъвто светът не е виждал досега.
По? - Значи така се казва. По.
Най-накрая, достоен противник.
Битката ни ще бъде легендарна!
Ние държим. Помогни й.
Маймуно! - Отивай!
За какъв се мисля?
Богомолке!
Сега!
Добре ви е обучил Шифу.
Но не ви е научил на всичко.
Много добре се справи, панда. - Много добре?
Справих се блестящо!
Истинският герой се отличава със скромност.
Но, да, справи се блестящо.
Момчета? Мъртви са!
Не, дишат. Заспали са? Но очите им са отворени.
Не бяхме подготвени за атаката му с нервите.
Станал е по-силен. - Кой? Тай Лунг? По-силен?
Прекалено е бърз! - Съжаляваме, По.
Мислех, че можем да го спрем. - Можеше да ви убие.
Защо не ни?
За да се върнете и да ни наплашите, но няма да стане.
Може би, имам предвид, малко.
Малко ме е страх. - Можеш да го победиш, панда!
Шегуваш ли се? Ако те не могат?
Те се петима, а аз съм сам.
Но ти ще имаш едно нещо, което никой друг няма.
Мислиш ли, че съм готов?
Готов си, По.
Погледни Драконовия свитък. Твой е.
Почакай. Какво ще стане, като го прочета?
Легендата разказва, че ще можеш да чуеш трептенето на крило на пеперуда.
Наистина ли? Супер.
Да, и ще видиш светлина в най-дълбоката пещера.
Ще усетиш вселената около теб.
Да чупя стени? Четворно задно салто? - Стегни се.
Стегни се. - Да.
Прочети го, По, и изпълни съдбата си.
Прочети го и стани Драконовият воин.
Невъзможно е да се отвори.
Хайде де, сладурче.
Благодаря. Сигурно съм ти го разхлабил.
Добре, започва се.
Празно е. - Какво?
Виж. - Не, забранено ми е да гледам...
Празно. Не...
Не разбирам.
Добре, значи
Угуей е бил стара и изперкала костенурка.
Не, Угуей беше по-мъдър от всички ни.
Стига! Признай си, че ме избра случайно.
Разбира се, че не съм Драконовия воин. Кого заблуждавам?
Но кой ще спре Тай Лунг? - Ще унищожи всичко и всеки.
Не.
Евакуирайте долината. Трябва да пазите гражданите от гнева на Тай Лунг.
Ами вие, учителю? - Ще се бия с него.
Какво? - Мога да го задържа достатъчно дълго,
че всички да избягате. - Но, Шифу, той ще те убие.
Тогава най-накрая ще заплатя за грешката ми.
Всички ме чуйте.
Време е да продължите пътя си без мен.
Много се гордея, че ви бях учител.
Трябва да ги изведем благополучно.
Хайде, малкия. Да намерим твоята мама.
Пепелянке, събери фермерите от юг. Богомолке - от север.
Жерав, освети пътя.
Вижте, това е Драконовият воин.
Здрасти, татко. - По!
Радвам се, че се завърна, синко.
Радвам се, че се завърнах. - Да тръгваме, По.
За следващата ни спирка, време е да си признаем,
че бъдещето на юфката е в рязането на зеленчуците на кубчета,
не на резенчета.
Също така си мислих, че този път
ще имаме кухня, която да управляваш.
Харесва ли ти идеята?
По, съжалявам, че нещата не потръгнаха.
Просто не е било писано така.
По, забрави всичко останало.
Съдбата ти все още те чака.
Ние правим юфка. Супата тече във вените ни.
Не знам, татко.
Честно, понякога не мога да повярвам, че съм ти син.
По, мисля че е време да ти споделя нещо, което трябваше да ти кажа
преди много време.
Добре.
Тайната подправка за супата ми с тайна подправка.
Ела насам. Няма тайна подправка.
Чу ме. Няма такава!
Няма тайна подправка!
Чакай малко. Това е обикновена стара супа с юфка?
Не слагаш някакъв специален сос или нещо друго?
За да направиш нещо специално, трябва да повярваш, че е специално.
Няма никаква тайна подправка.
Прибрах се, учителю.
Това не е твоят дом, нито аз съм твоят учител.
Да, имаш си нов любимец.
Къде е този По?
Изплашил ли съм го? - Тази битка е между теб и мен.
Значи така ще стане.
Така трябва да стане.
Гних в затвора 20 години заради слабостта ти!
Подчинението на учителя си не е слабост!
Знаеше, че аз бях Драконовия воин.
Винаги си знаел.
Но когато Угуей каза друго, какво направи?
Какво направи?
Нищо!
Не ти е писано да си Драконовия воин! Нямам вина!
Нямаш вина? Кой напълни главата ми с мечти?
Кой ме тренира, докато кокалите ми не се напукаха?
Кой отрече съдбата ми?
Решението никога не е било мое!
Сега е твое.
Дай ми свитъка!
Предпочитам да умра.
Всичко, което направих, е за да те накарам да се гордееш!
Кажи ми колко много се гордееш, Шифу!
Кажи ми!
Винаги съм се гордял с теб.
От момента, в който те видях, се гордея с теб.
И гордостта ми ме заслепяваше.
Прекалено много те обичах, за да видя в какво се превръщаш,
в какво те превърнах.
Съжалявам.
Не ти искам извинението.
Искам си свитъка!
Какво? Къде е?
Драконовият воин взе свитъка и е на половината път през Китай сега.
Никога няма да видиш този свитък, Тай Лунг.
Никога.
Стълбите...
Кой си ти?
Приятел, аз съм Драконовия воин.
Ти? Той? Той е панда.
Ти си панда. Какво ще направиш, здравеняко? Ще седнеш върху мен?
Не ме изкушавай. Не, ще използвам това.
Искаш ли го? Ела и си го вземи.
Най-накрая!
Този свитък е мой!
Много съм бърз!
Свитъкът му дава сила! Не!
Най-накрая! Да.
Силата на Драконовия свитък е моя!
Няма нищо!
Всичко е наред. И аз не разбрах от първия път.
Какво? - Няма тайна подправка.
Просто си самият ти.
Спри! Ще се напикам.
Недей. Недей!
Не можеш да ме победиш.
Ти си
просто голяма, дебела панда!
Не съм просто голяма и дебела панда.
Аз съм голямата дебела панда.
Хващането на Вукси с пръста! - Знаеш това хващане?
Блъфираш. Шифу не те е научил на това.
Не. Сам я научих.
Вижте!
Драконовият воин.
Това е синът ми! Този огромен и чаровен кунг-фу боец е синът ми!
Да!
Благодаря, татко.
Здравейте, момчета.
Учителю. - Учителю.
Учител? Учителят Шифу!
Учителю! Добре ли си, Шифу?
По. Ти си жив. Или и двамата сме мъртви.
Не, учителю, не съм мъртъв. Победих Тай Лунг.
Така ли?
Както предсказа Угуей.
Ти си Драконовият воин.
Донесе мир в долината
и на мен.
Благодаря ти.
Благодаря ти, По.
Благодаря ти.
Не! Учителю! Не умирай, Шифу, моля те!
Не умирам, идиот такъв!
Драконов воине,
просто си почивам. Най-накрая.
Да спра ли да говоря?
Ако можеш.
Искаш ли нещо за ядене?
Да.
КРАЙ
Превод: SpAwN