BEBELUȘI SPAȚIALI
CABINA TELEFONICĂ A POLIȚIEI
Cine ești?
Sunt Doctorul.
Nu sta tocmai acolo! Vino să arunci o privire!
Se numește „TARDIS”.
Mișto! Stai, nu pot să-ți zic „Doctorul”.
- Cum te cheamă? - Da, e mai complicat.
Am fost adoptat,
iar locuitorii planetei pe care am crescut erau mai… prețioși.
Foloseau titluri precum „doctorul”, „episcopul”,
„regina” sau „conchistadorul”
După o mie de ani, așa mi-a rămas numele.
Bun, vom reveni la „planetă”.
O să revenim și la „o mie de ani”.
Deci ești doctor, dar și polițist?
Cabina telefonică? Nu, e o deghizare!
E o mașină de călătorit în timp și spațiu, dar afară e ca un cameleon.
Am aterizat în 1963, când aveau cabine telefonice ale poliției pe stradă.
- În 1963? - Da.
Bun!
Un tonomat? Îmi place!
- Bun, să revenim la planetă. - E Gallifreya.
- Gallifreya? Și unde e? - Nu mai e!
Nu mai e, Ruby.
Au murit toți.
S-a comis un genocid și au murit.
Adoptatul a fost singurul supraviețuitor. Sunt ultimul dintre Stăpânii Timpului.
Și sunt foarte, foarte bucuros că trăiesc.
Mașinăria asta zboară. Vrei să vezi?
Să aterizăm la întâmplare!
Suntem cu 150 de milioane de ani în trecut.
- Nu! - Ba da.
Nu vorbești ser… Nu te cred, vorbești prostii!
- Sunt dinozauri afară? - Nu știu.
Fugi și te uită.
Stai, nu!
E prudent?
Dacă schimb istoria strivind un fluture?
Dar nici vorbă, nu-i așa? Cine calcă pe fluturi?
Efectiv ar trebui să cauți unul și să calci pe el.
CABINA TELEFONICĂ A POLIȚIEI
Isuse! E…
E superb!
„TARDIS” înseamnă „Timp și Dimensiune Relative în Spațiu”.
Deci am schimbat și locul.
Aici va fi America de Nord.
Într-o zi aici va fi Wyoming.
Orășelul Green River.
Ce s-a întâmplat?
Am făcut vreo prostie?
Fiindcă sunt Rubathon Blue, eclozată în Emisfera 57,
- …iar eu nu fac prostii, Doctore. - Însă…
Dacă mă acuzi pe nedrept, va trebui să te ucid!
Nu, stai puțin!
Să…
- Ce faci? - Nimic! Vreau să…
Îmi scapă mie ceva?
Nu.
Să mai încercăm o dată, da?
- Mersi! - Cu plăcere.
Bun. Panoul de comandă e nou!
Am uitat de butonul pentru compensarea efectului-fluture.
Bun, perfect! Să mergem înainte! Zi-mi un număr, un an!
- Doi, unu, cinci, zero… - Doi, unu, cinci, zero…
- …șase! - …șase!
Cinci cifre! Îmi place!
Suntem într-o incintă.
Am trecut prin pereți.
E ca un transportor din Star Trek?
O să-i vizităm cândva.
Parcă ai spus că TARDIS e ca un cameleon. Încă arată ca o cabină telefonică.
E defect. Mai tot universul e compromis.
- Hai odată! - Ce pute!
Se întâmplă ceva ciudat aici.
E o stație spațială pe cale să se supraîncarce.
Mai rău ai făcut!
Nu, acum e mai rău.
- E un monstru? - Nu, nu vorbi prostii.
Nu există monștri, sunt doar…
creaturi nemaiîntâlnite.
Bună!
- Fugim? - Fugim!
Fugi!
Hai, mai repede! Hai!
Hai odată!
Intră! Intră!
A, da!
De ce am fugit oare?
Era înfricoșător!
Era ceva nou și mie îmi plac lucrurile noi.
Deci de ce mi-a dat fiori?
Îmi sfârâiau călcâiele.
- Ar fi bine dacă am ști unde suntem. - Încă o dată apăsăm butonul.
Suntem la o fermă de bebeluși!
O mașină de partenogeneză!
- Care-i faza cu tine și bebelușii? - Mi-ai luat vorba din gură.
Din bebeluș în bebeluș!
Nu spun că ar avea vreo legătură cu tine, dar oarecum are.
Poate fiindcă îmi caut părinții, iar tu ai o mașină a timpului.
Deci aici cresc bebeluși? De ce?
- Pentru consum? - Poftim?
- Consum? Nu sunt roșii! - Să nu uităm de monstrul mare și flămând!
Refac populația dacă locuitorii unei planete devin sterili
sau, nu știu, o iau razna și interzic sărutul.
- Bebelușii sunt ființe omenești, nu? - Da, crescuți pentru o colonie.
- Colonie care nu e Pământul? - Bun, pentru ultima oară.
PERMISIUNE NECESARĂ
Apăsăm butonul.
Am răzbit.
Oamenii au supraviețuit.
Am călătorit în spațiu.
Și acum zece minute, Doctore, acum zece minute ai pomenit de genocid.
- Cei de pe planeta ta au murit. - Da.
- Cum continui? - Pentru zile ca asta, Ruby Sunday.
Nu am familie, nu am cămin.
Dar nu am nici slujbă.
Nu am șef, nu am de plătit impozite, chirie sau facturi.
Nu am un scop, o cauză sau o misiune, dar sunt liber.
Asta mă motivează să merg mai departe. Să văd lucruri noi iar și iar.
Uneori pare și mai frumos prin ochii tăi.
Deci unde suntem?
Pe planeta Pacifico del Rio.
E nume englezesc. Vorbesc engleza? S-a păstrat?
Nu, oamenii vorbesc o singură limbă acum. Seamănă cu cantoneza.
Așa se scrie de fapt, dar a tradus TARDIS. Are filtru de percepție.
Te ajută să te adaptezi oriunde.
Bun, deci mama e oale și ulcele?
- Îmi dai puțin telefonul? - Da.
Cu șurubelnița mea sonică, poți fi despărțită de Terra de 19.000 de ani sau…
de doar un apel.
- Ce? - Sun-o pe Carla.
- Dar… - E mama ta, Ruby. Sun-o.
CRĂCIUN FERICIT
Da? Ce mai e?
- Mamă? - Bineînțeles că eu sunt.
Acum zece secunde ai ieșit pe ușă. De ce mă suni?
- Unde te grăbeai așa? - Da… Vorbim acuși!
Pa! Te iubesc! Crăciun fericit!
Era mama! În Ajunul Crăciunului, de ziua mea, acum zece minute!
- Beton semnalul! Cât costă apelul? - Vreau să știu ce naiba se întâmplă aici.
Vezi?
Aici e liniște, dar dedesubt forfotește, cum era mai jos cu creatura aia.
- Sigur există echipaj sau comandant… - Aici Eric, raportez din Zona Natală 6.
Receptez fluctuații de temperatură.
Am deschis supapele de siguranță de la 10 la 16
și am compensat pentru conversia dioxidului de carbon,
dar, până cu reducem presiunea, nu pot…
Bună!
- Ești bine? - Dar… Voi…
Așteptăm de foarte mult timp.
Mami! Tati!
- Nu! - Scumpule, nu suntem…
Vai de mine! Să le spun și celorlalți!
Au venit mami și tati!
O fermă de bebeluși condusă de bebeluși.
Bebeluși spațiali!
Sunt aici! Au venit în sfârșit! Au venit mami și tati!
Tati! Mami!
V-ați întors!
- Bună, bebeluși spațiali! - Bună!
- Bună, tati! - Bună, tati!
- Tati! - Bună, tati!
Toată lumea înapoi la posturi! Să le arătăm ce treabă bună facem.
Să fie mândri de noi!
Eu mă ocup de curățenia conductelor! Sunt mândru de ele.
Iar eu mențin nivelul optim al oxigenului. E necesar ca să respirăm.
Iar eu trag de firul ăsta și de ăla. Nu știu ce fac, dar trag tare de ele.
Eu v-am făcut ceva, o floricică.
Mulțumim!
Eu sunt comandanta Poppy!
Am ținut stația în funcțiune pentru mami și tati.
Știam că vă veți întoarce după noi într-o zi. V-am așteptat.
N-ar trebui să fie sarcina voastră, asta nu-i Lumea Bebelușilor.
- Ați rămas aici când adulții s-au cărat? - Le-am luat locul.
- Am fost foarte curajoși. - Da.
Minunat! E… excelent.
Extraordinar! V-ați descurcat foarte bine.
Îmi pare nespus de rău, Poppy, dar nu suntem mami și tati.
Mi-ar fi plăcut să fim, dar nu suntem.
- Ne-au abandonat. Unde au plecat? - Nu știu, scumpule.
Eu sunt Ruby.
Iar el… el e Doctorul.
Vă suntem prieteni.
Da! Hai la mine în brațe!
- Vreau și eu! - Și eu!
Aoleu!
- Și eu! - Și eu!
Poppy, de când n-ai mai fost luată în brațe?
Niciodată.
Nu-i nimic, scumpo! Hai la mine!
N-ați fost îmbrățișați niciodată? Vă îmbrățișăm pe toți!
Am înțeles greșit, Doctore?
Conform jurnalului de bord, echipajul a plecat acasă.
Au abandonat nava și pe voi.
Nu știu de ce, dar au lăsat pornită mașina de naștere.
Deci ați crescut, dar ați rămas mici.
- Ca niște bebeluși, bebeluși spațiali. - Suntem anormali?
- Cum adică? - N-ar trebui să fim așa.
- Am crescut greșit? - Vai, Poppy!
Popică!
Uită-te la mine.
Nimeni nu crește greșit.
Sunteți cum sunteți, adică extraordinari!
- Dar mami și tati ne-au abandonat. - Nu-i nimic. Și pe mine m-au abandonat.
- Și ce-ai făcut? - M-a găsit cineva.
Ura!
Da, bebelușul de mine a fost abandonat în spațiu.
- Ghici cine m-a înfiat! - Nu știu.
Stăpânii Timpului. Poți să mă imiți?
- Stăpânii Timpului! - Așa!
Ideea e că nu contează de unde vin,
pentru că sunt încântător, nu-i așa?
- Nu era o întrebare retorică. - Da, ești!
Vrei să știi care-i secretul meu?
Nu mai este nimeni ca mine în întreg universul!
Sunt unicat și asta e valabil pentru toți.
Nu-i ceva rău, comandantă Pops. E o superputere.
- Bate palma! - Da!
Deci tu ești Eric.
Iar voi sunteți Tasha, Ruben, Salty și Boo.
- Te iubesc, Ruby. - Și eu te iubesc, Eric!
- Cum v-ați descurcat singuri? - O avem pe 2-K.
Salut-o, 2-K.
Bună ziua, copii, și bun-venit noilor noștri vizitatori!
Electroformă nanometrică, 2-K, adică „Doica”!
Bună, 2-K! Eu sunt Doctorul, iar ea e Ruby.
Avem vizitatori, copii. Nasurile trebuie suflate.
Activez suflarea nasurilor.
Unu, doi, trei și…
suflați!
Bravo, copii! Și acum înapoi la treabă.
Scutecele se vor schimba la ora 18:00.
- Abia aștept să văd. - Da.
Deci sunteți voi și 2-K,
iar jos e cățelușul vostru?
Nu-i cățel.
- Dar ce e? - Nu vă temeți!
Mucigătorul!
Doamne!
- Nu ne place Mucigătorul! - Nu!
N-am vrut să vă speriem. Mucigătorul nu există.
Animalul ăla eram semăna mai degrabă cu…
- Mucigătorul! - Termină!
- Scuze!
2-K, spune-le că Mucigătorul nu există!
2-K se teme de Mucigător.
Ca caută Mucigătorul acolo și de ce e așa înfricoșător?
Închide-l, Doctore!
- Ascultați-mă puțin! - Scuze! Îmi pare rău, bebeluși spațiali.
- Nu te teme. - Ruby…
Da!
2-K, acești bebeluși fac tot ce pot… bebeluși spațiali,
dar stația e în pericol.
Presiunea e foarte mare în Cala-3-B și ceva se acumulează unde-i Mucigătorul.
Dacă o ține așa, bebelușii bubuie.
- Portal 3-5-7. - Ce-i ăsta?
Accesez portalul 3-5-7.
SCHIȚA STAȚIEI
- Ce e la acest nivel? - Accesez portalul 3-5-7.
E doar un depozit! De ce să mă duc acolo?
Pentru numele lui Dumnezeu! 3-5-7, grăbește-te!
- Unde pleci? - La portalul 3-5-7.
Bine, vin și eu!
Asta faci, Doctore? Îi ajuți pe alții?
- Ăsta-i scopul tău? - Nu!
Doar îi ajut pe bebeluși, pe bebelușii spațiali!
Îmi urmez inimile, ambele, că am două.
Bun, două inimi.
Dacă durează șase săptămâni sau zece ani să-i ajuți?
Fiindcă mama mă așteaptă!
Ne întoarcem de ziua ta.
Viața ta e foarte ciudată. Ai fost abandonată ca și bebelușii.
Dacă e să existe legături, tu le legi pe toate cât încape!
Nu știi nimic despre mama și tatăl tău? N-au lăsat niciun bilet?
- Nicio hârtiuță? - Nu, doar m-au abandonat.
- Lângă biserică. - În zăpadă.
Pe strada Ruby.
Doctore!
Ce-i?
Ninge.
Ce se întâmplă? Am zis „zăpadă” și a început să ningă.
Amintirea a devenit realitate.
Din ziua când te-ai născut.
Cum? E posibil așa ceva când călătorești în timp?
Am călătorit până la finele timpului și n-am mai văzut așa ceva.
Atunci ce se întâmplă?
Nu știu.
- Credeam că nașterea mea e ciudată. - Da, știu!
Oare cine e mama ta?
Amintirea s-a schimbat. Arăta spre mine.
Am zis „portalul 3-5-7”!
Nu stați acolo la taclale ca niște idioți! Veniți!
- Ea cine e? - 2-K.
Aici comandantul Rico Trieste. Părăsesc Stația de Bebeluși Beta.
Data 56-56-22.
Vreau să se știe că sunt împotrivă și condamn această decizie.
Inginer-șef Lucia Colasanto. Părăsesc stația la data de 56-56-22.
Vreau să se știe că măsurile companiei sunt oribile.
Voi contesta decizia imediat ce ajungem acasă.
Aici Gina Scalzi, ofițer de comunicații. Părăsesc stația la data de 56-56-22.
Deci echipajul a plecat acasă și a abandonat bebelușii spațiali.
E recesiune. Guvernul a închis stația ca să facă economie,
dar legea interzice oprirea mașinii de naștere.
Cum ați ajuns aici?
- Puteți pleca? - Da, am o navă.
Cum te cheamă? Scuze, 2-K.
Jocelyn, Jocelyn Sancerre. Eram contabila stației.
Nu știu cum funcționează stația.
Stai, stai! Asta o să ne ajute.
Dacă o lăsăm să se sincronizeze,
- …o să recalibreze întreaga stație. - Mulțumesc!
Facem schimb?
Stai puțin!
Deci planeta refuză să oprească mașina de naștere,
- …dar nu au grijă de bebelușii născuți? - E o planetă foarte ciudată.
Nu-i așa de ciudată.
- Dar tu ai rămas. - N-am putut să-i abandonez.
Am încercat să mă ocup de stație, dar nu sunt ingineră.
Mașina s-a desincronizat, am reparat-o. Apoi softul de educație s-a defectat.
- Am singură grijă de copii de șase ani. - Nu înțeleg! Sunt superbi!
De ce te ascunzi?
Nu vreau să-i văd murind.
Și nu vreau să mă vadă murind.
Atât de gravă e situația.
E o stație închisă. Rămânem fără aer, fără hrană!
Ultimul lucru pe care-l voi face e să le dau aerul din portalul 3-5-7.
Dar atunci…
Apoi ați apărut voi.
Nu puteți zbura altundeva?
- Cum adică „să zburăm”? - Stația e staționară.
Nu are motor. Stația asta imensă nu se poate mișca.
Stă pe orbită, deși e păcat, fiindcă e un sistem perfect.
SISTEMUL SOLAR
A cincea planetă e Mondo Caroon. E o lume DuBarryDuPlessy.
Asta-i bine! E o organizație multistelară.
- Adică poate accepta mulți refugiați. - Nu putem apela la ei să ajute?
Nu se duc ei să ia refugiați. Asta-i soarta refugiaților din univers!
Trebuie să te prezinți personal la hotarul altcuiva.
- Și nu putem pleca. - Acum aveți o navă!
Și e spațioasă, se numește „TARDIS”.
Problema e că între noi și TARDIS stă Mucigătorul.
Ce-i monstrul ăla?
Nu știi nici tu?
Nu știu ce e, nu-i al nostru. N-am mai văzut așa ceva.
Nici eu.
Dar îmi amintește de ceva. De ce anume?
Ce fel de piele are și de m-a speriat așa tare?
E înspăimântător.
Am văzut multe pocitanii! Și eu sunt pocitanie.
Ăla m-a pus pe fugă și nu știu de ce.
Bun! Stația asta e foarte ciudată, dar oarecum are logică.
Sunt bebeluși, este o dădacă și e și Mucigătorul.
Efectiv aveți un monstru dedesubt.
E o poveste pentru copii adusă la viață.
Și orice poveste are un erou.
- Ăla-i Eric! Nu-i așa? - Pleacă de acolo, Eric!
Eric, părăsește zona, te rog.
- Așa funcționează? - Filtru de limbaj.
Eric, pleacă imediat!
Eric va pleca imediat.
Nu, 2-K, sunt curajos!
Pentru numele lui Dumnezeu, fugi!
Eric, invoc divinitatea. Accelerează deplasarea.
Dar fac ce-a zis Ruby.
Poftim?
O iubesc pe Ruby. Ea a zis că Mucigătorul nu există.
Am să-l găsesc pe câinele obraznic și am să-l cert.
Dar mi-e foarte frică.
Isuse, e vina mea!
Vin, vin, vin, Eric!
Nu, nu!
- 2-K, unde e Mucigătorul? - La 400 m nord-vest de voi.
Dar nu-l văd pe Eric. Nu-l pot localiza. Sistemele sunt niște raha…
- …deșeuri. - Vorbește frumos, 2-K!
Dacă facem gălăgie, Doctore,
Mucigătorul va veni după noi și-l va lăsa pe Eric în pace, nu?
- Nu? Bun! - Da, da!
- Mucigătorule! Vino după noi! - Mucigătorule!
Mucigătorule!
Se mișcă. V-a auzit!
Bun plan. Acum ce facem?
Cred…
că, dacă aș fi foarte mic și aș ști că vine Mucigătorul…
ar trebui să-mi schimb scutecul.
Fiindcă detectez…
un bebeluș spațial!
Eric!
- Gata, ești cu noi! - Mi-a fost frică!
- Nu-i nimic! - Știu!
Nu vest, ci est!
Fugi!
Nu vă temeți!
Va fi bine, va fi bine.
Va fi bine.
Gata, gata…
Bun…
Lasă-i în pace…
…persoană nelegitimă.
Fugi! E o fundătură!
- Nu te teme! - Nu te teme!
Bebelușii vin în ajutor!
Bebeluși spațiali!
Bebeluși cu aruncător de flăcări?
V-ați descurcat minunat, bebeluși! Ați fost grozavi!
Trebuie să plecați, bebeluși spațiali! Plecați repede!
- Bun, să te punem în cărucior! - Da, în cărucior. Ce cuminți sunt!
2-K, spune-le ce să facă!
Copiii vor reveni la nivelul superior. Dacă nu, nu primesc cina.
Pa!
Tu du-te cu ei.
Eu rămân aici… Nu doar pentru TARDIS. Trebuie să aflu ce-i monstrul ăla.
Dacă e modul tău de a-mi spune să te las singur, atunci…
Vai, Doctore…
Hai odată!
Cum a început totul, Jocelyn?
Prima oară când l-am auzit, acum șase ani, era ca un huruit în conducte.
Apoi au început urletele.
Până am reparat camerele, era deja acolo.
Mucigătorul.
Nu-mi dau seama cum poate să existe.
L-ai auzit prima oară acum șase ani?
Atunci s-au născut bebelușii.
Lasă în urmă…
un fel de dâră.
E un cuvânt potrivit, „dâră”.
Ce organ reproductiv al mamei e aia?
- Oprește filtrul, Jocelyn! - Ce-i aia?
Dacă ți-aș putea-o trimite, ai putea-o analiza.
Mașina are o conductă la subsol.
Mergeți pe coridor. La stânga, înainte și iar la stânga.
În gura lupului.
E alunecoasă, Rubes. Ai grijă.
Isuse!
Ce scârbos! Nu-mi mai spune „Rubes”!
Mai avem mult, Joss?
Mâzga asta e peste tot.
Dar nu mai contează, pentru că suntem chiar sub mașina de partogeneză!
Ia să ne dumirim!
ANALIZĂ MOSTRĂ
Conform mașinăriei…
Ce?
Era chiar în fața noastră de la început! E o singură mașinărie!
Una sus și una jos. Sus creștea bebelușii.
- Și jos… - Îl creștea pe Mucigător!
- Da! - Ți-am zis!
Acum șase ani! Mașina e mama și tata bebelușilor și a Mucigătorului!
Jocelyn a zis că softul de educație a luat-o razna.
- Și tu ai zis… - Că e ca o poveste!
- Softul spunea o poveste! - L-a inventat pe Mucigător!
- Pentru bebeluși. - Bebelușii spațiali.
Mașina e la propriu ca un calculator! S-a gândit că să le ofere fantezie.
- Povești, monștri. - Da.
De asta sunt atât de speriat! E intenționat! E infrasunet!
Mucigătorul rage la 17 hertzi. E precis frecvența care sperie!
E menit să fie înfricoșător! Mașina l-a făcut înalt, mare și gălăgios.
Și l-a făcut din…
- Ce e? - Vai, Ruby…
- Ce? - Incredibil!
Spune-mi ce-ai aflat.
- Nu pot. - Doctore!
Am străbătut tot universul
și am văzut foarte multe lucruri, dar n-am văzut ceva mai oribil.
- Din ce e făcut Mucigătorul? - Nu știu.
Mașina e precisă, iar monstrul e Mucigătorul.
- Și? - Bebelușii! I-am văzut suflându-și nasul.
Mașina a fost exactă. L-a creat pe Mucigător din muci.
- Poftim? - Mâzga asta e muci!
- Nu se poate! - Ba da!
Nu-i de mirare că-i curgea pielea. Nu ne curge tuturor nasul?
- Nu! - Sunt muci!
- Ba nu! - E un strănut viu!
- Dar e… - Știu!
Isuse!
E cel mai oribil coșmar!
- Nu râde! - Scuze. Nu-i așa că universul e țicnit?
- Da, a creat un monstru din muci! - Ruby Sunday, ardei, mujdei, e…
Ce… haios…
Mucigătorul!
- Fugi! Fugi! - Fug, fug!
Du-te!
Nu!
- Calm, eu l-am închis. Faceți la dreapta. - Fugi!
Dispozitivul tău! E calibrat.
Minunat, am în sfârșit controlul! Aveți încredere! Faceți dreapta!
- Nu pe aici e liftul! - Nu vă opriți!
- Hai! - Vin!
Vă ajunge!
- Vin! - Grăbește-te!
Mulțumim că ne-ai folosit ca momeală! Data viitoare întreabă-ne!
N-o să-ți vină să crezi din ce e făcut!
Spune-mi mai târziu, după ce scap de el.
ATENȚIE
Îmi voi proteja copiii și-l voi proiecta în spațiu!
E un sas!
ATENȚIE
E și el un copil, Jocelyn!
Șurubelnița sonică e la ea!
Jocelyn!
Nivel oxigen, 10%.
Bun! Nu avem timp! Oprește-o pe Jocelyn!
- Stai… - La stânga, apoi la dreapta,
- …la stânga și dai de lift! - Și tu?
- Stânga, dreapta, stânga! - Bine!
Nivel oxigen, 9%.
- Îl doare! - Oprește-te, 2-K!
Nivel oxigen, 8%.
Sunt ultimul dintre Stăpânii Timpului.
- Cum continui? - Pentru zile ca asta.
Nu mai este nimeni ca mine în întreg universul!
Sunt unicat.
Și asta e valabil pentru toți.
E unicat.
Nivel oxigen, 7%.
Nivel oxigen, 6%.
Nivel oxigen, 5%.
Nivel oxigen, 4%.
Nivel oxigen, 3%.
Apasă butonul!
Nivel oxigen, 2%.
Evacuare inversată. Evacuare inversată.
- Nu! - Asta faci, Jocelyn! Îi salvezi pe toți!
Nivel oxigen, 1%.
Îi salvezi pe toți!
Va fi bine. Vino la mine!
Atenție! Felicitări, comandantă Poppy!
Și întreg echipajului. Mai ales lui Eric.
- Și lui Ruby și Jocelyn Sancerre. - 2-K n-a fost cuminte.
Știu, îmi pare rău! Iertați-mă!
Am fost singură…
atât de mult timp!
- Tot te iubim, 2-K. - Da!
- Dar…
monstrul vostru preferat e teafăr.
- Priviți! - Priviți!
Ura!
Dar ascultați bebeluși, bebeluși spațiali!
Lumea voastră e aici.
Planeta Mondo Caroon.
Dar nu puteți ajunge acolo! Nu aveți motor.
Dar se pare că presiunea din Cala-3-B e de la voi!
Sistemul s-a defectat și acolo v-a depozitat scutecele.
Nu-i de mirare că puțea acolo. În șase ani s-a adunat mult că…
- Filtru de limbaj! - Caca!
Un catralion de tone de metan, bebeluși! Bebeluși spațiali!
Dar am să-i dau drumul!
Pornim spre noua voastră planetă! Lumea Bebelușilor!
Vino la mine! Ești fericit acum, Eric?
Da, foarte fericit. Te iubesc, Ruby.
- Deci o zi obișnuită pentru tine? - Nu!
A fost o zi smintită.
Iar tu, Ruby Sunday…
primești asta.
- Cheia ta de la TARDIS. - Pentru?
Am tot universul la degetul mic!
Dar sunt singur.
Mi-ar plăcea să vii cu mine.
- Ca să ce? Doar să călătorim? - Fără grija slujbei.
- Fără grija șefilor. Doar distracție. - Era cât pe ce să murim!
- Da, dar ce experiență am trăit! - Da.
Așa e, ai dreptate.
Da, așa e. Ai dreptate.
Bine.
- Da? - Da!
- Doamne! - Da!
- Ruby Sunday a acceptat! - Poftim înăuntru!
Bun, partenere. Să-ți spun unde mergem!
- Mai puțin… - Termeni și condiții.
Există un lucru pe care nu-l pot face, Ruby.
Nu te pot duce la biserica de pe strada Ruby… în acea zi de Crăciun.
Niciodată.
- Dar ai o mașină a timpului. - Dacă schimbi un singur lucru…
un singur fulg… poți schimba soarta mamei tale.
Nu m-ai întâlni și nimic din astea nu s-ar întâmpla.
Ne-am scufunda într-un paradox sumbru și complex, crede-mă.
Zăpada aia a fost un avertisment.
Nu pot.
Și nu vreau.
Păcat.
Te contrazic.
Dacă mă lași să termin,
o să mergem s-o vedem pe mama de Crăciun.
Chiar acum. Hai!
A sunat Ruby. Mi-a zis că mă iubește și a închis.
N-a mai dat niciun semn de atunci. Ce Crăciun e ăsta?
Totul a început de la un bărbat. Își spunea „Doctorul”.
Stai puțin.
Ce se aude?
Ce mama mă-sii?
Bună, mami!
Ce faci? Ce naiba-i aia și ce caută în bucătăria mea?
- Vino să le saluți! - Vin! Zi-i mamei tale să nu mă bată.
SCANARE ADN RUBY SUNDAY
Locuitorii planetei mele
folosesc titluri precum „episcopul”, „profesorul”, „impostorul”.
Mie îmi spuneau…
ÎN EPISODUL URMĂTOR
Studioul Abbey Road!
Totul e anost.
Fără muzică, totul se schimbă.
Făuritorul de Jucării a spus: „Legiunile mele vin.”
Sunt neputincios!
Subtitrarea: Adrian Bădițoiu